справа № 363/3399/21 головуючий у суді І інстанції Лукач О.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу № 179 від 14 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М.; скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер: 59268916 від 14 липня 2021 року 15:37:35, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. та виключення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59268916 від 14 липня 2021 року 15:37:35, права власності на об`єкт нерухомості, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші».

Одночасно, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м., та належить на праві власності ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші»; заборонити будь-яким третім особам, у тому числі, представникам ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» вчиняти будь-які дії щодо проникнення до квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м.; заборонити будь-яким третім особам, у тому числі, представникам ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м.; заборонити будь-яким третім особам реєструватися в квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 липня 2021 року та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності. Квартира, яка є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, перебувала в іпотеці на підставі договору іпотеки від 06 лютого 2007 року, як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 20 липня 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що 14 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. проведено державну реєстрацію нерухомого майно шляхом підписання договору купівлі-продажу квартири серія та номер 179, між поточним іпотекодержателем ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші». У позивача є підстави вважати, що до ухвалення рішення у даній справі ТОВ «ЮК «Право та Гроші» може відчужити квартиру, що отримана на підставі правочину, який наразі оскаржується у судовому порядку. У зв`язку з цим, належним видом забезпечення позову у даному випадку буде накладення арешту на квартиру та заборона вчиняти дії відносно неї.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 47.9 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м., та належить на праві власності ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», до набрання рішенням суду у цивільній справі № 363/3399/21 законної сили. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви через порушення норм процесуального права та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що вид забезпечення позову є неспівмірним та не відповідає заявленим позовним вимогам. Позивач звернулася до суду з позовом немайнового характеру. У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 зазначено, що позовні вимоги немайнового характеру не підлягають забезпеченню шляхом накладення арешту на майно, бо у разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме негайному виконанню. Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 не навела достатніх доводів та не надала доказів, які б вказували на існування реальної небезпеки заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що унеможливило б їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. В ухвалі про забезпечення позову містяться лише загальні міркування позивача про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, без надання будь-яких доказів реального існування ризиків, на які вона посилається.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення у разі задоволення судом позовних вимог, оскільки спір виник щодо вищезазначеної квартири.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір №12-07-И/16, а також іпотечний договір, як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

02 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон»» було укладено договір № 8 про відступлення прав вимоги. Передумовою укладення вказаного договору були результати відкритих торгів (аукціону), оформлений протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-02-05-000005-b від 11 березня 2019 року.

08 жовтня 2020 року згідно договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, серія та номер 5434, ТОВ «Фінансова компанія «Арагон», замінено на поточного іпотекодержателя ТОВ «Ваканда».

14 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 179, між поточним іпотекодержателем ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші».

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 липня 2021 року та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші». При цьому, позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити захист та відновлення її права у разі задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У позивача існує власний інтерес щодо нерухомого майна, який полягає в тому, щоб предмет оспорюваного правочину перебував у власності відповідача ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», оскільки від цього залежить подальше повернення його у власність позивача.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Отже, у разі задоволення позову про визнання недійсним договору та скасування рішення державного реєстратора у даній справі квартира, яка є предметом оспорюваного правочину, підлягає поверненню у власність ОСОБА_1 .

За таких обставин, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки подальша зміна власника квартири, унеможливить повернення її на праві власності позивачу.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 не навела достатніх доводів та не надала доказів, які б вказували на існування реальної небезпеки заподіянню шкоди її правам та інтересам.

У той же час, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

На даний момент ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» є одноосібним власником та має можливість вільно розпорядитися квартирою, відтак, вжиті заходи забезпечення позову гарантують повернення квартири у власність позивача у разі, якщо судом буде задоволено позов ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач посилається, зокрема, на постанову Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18.

Однак, у даній справі предметом позову є захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, а не визнання недійсним правочину, предметом якого є нерухоме майно. Крім того, не дивлячись на те, що постановою від 19 червня 2019 року у вказаній справі було відмовлено у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на квартиру, у цій же справі Верховний Суд своєю постановою від 25 вересня 2020 року залишив без змін ухвалу суду першої інстанції, якою було забезпечено позов шляхом заборони вчиняти певні дії відносно нерухомого майна.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 є безпідставними, оскільки у даній постанові суд касаційної інстанції, серед іншого, зазначив, що «при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони їх відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем».

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 заявлено вимоги про забезпечення позову до відповідача, а, відтак, висновки у справі № 755/5333/20 Верховним Судом зроблено за інших обставин справи.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.