Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької областіу складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Конюшок Г.Ф.

представника позивача - адвоката Рябцева О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Волноваха цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Рябцева Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

02.07.2021 року представнтка позивача Рябцев О.О. , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та позовні вимоги мотивував тим, що 22 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу у вигляді розписки написаної власноруч, та у присутності двох свідків. Як вбачається з розписки написаної відповідачем, позивач, ОСОБА_2 , добровільно прийняла в особисту власність від відповідача нерухоме майно - будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належні до нього технічні документи. Претензій у відповідача немає і вона не заперечує проти проживання позивача та членів її сім`ї у вищевказаному будинку, у зв`язку з чим позивач відразу ж сплатила відповідачу 40 000 гривень з подальшою виплатою 10 000 гривень при оформленні правовстановлюючих документів. Гроші, відповідач ОСОБА_3 , отримала від позивача, ОСОБА_2 , особисто, у присутності двох свідків, які завірили розписку своїми підписами. Право власності відповідачу на вказану квартиру належало на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку серії ВЕЕ № 754388 посвідчений 16 березня 2007 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Гвоздь М.І., та зареєстровано в реєстрі за № 2-815. За домовленістю між позивачем та відповідачем, ОСОБА_2 набула право володіння, користування та розпорядження вищевказаним будинком. Факт передачі відповідачем зазначеного вище оригіналу договору купівлі-продажу та інших правовстановлюючих документів на будинок позивачеві, свідчить про наявність у позивача, ОСОБА_2 , станом на 22 квітня 2016 рік права розпорядження нерухомим майном. Після отримання документів позивач вважає будинок своєю особистою власністю. 3 2016 року та по теперішній час, позивач, користується будинком, сплачує комунальні послуги, проте зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно у вигляді будинку, не має можливості через відсутність відповідача, яка виїхала до РФ на постійне місце проживання. У зв`язку з наведеними вище обставинами та з невідомим позивачу місцем мешкання попереднього власника, ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_2 не може у встановлений законом спосіб оформити право приватної власності на будинок, який фактично придбала 22 квітня 2016 року і з цього часу ним користується. Відсутність відповідача позбавляє її можливості розпоряджатися та належним чином переоформити правовстановлюючі документи на зазначений будинок. З огляду на вищевикладене, вважає, що нерухоме майно у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві особистої власності, відповідач ніколи ніяких претензій до неї не пред`являла, гроші були отримані відповідачем у повному обсязі, тривалий час ОСОБА_2 та її сім`я вільно користуються вказаним будинком, відповідач - ОСОБА_3 права власності позивача на будинок не оспорювала. Між сторонами не існує спорів щодо зазначеного нерухомого майна, тому просить визнати за позивачем власності на вказаний будинок.

Рух справи у суді.

07 липня 2021 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків.

21 липня 2021 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.09.2021.

20 жовтня 2021 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 16.11.2021.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Волноваського районного суду в судове засідання не з`явився, тому, у відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без його участі при заочному розгляді справи.

03.12.2021 на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, в тому числі, вільне волевиявлення учасника правочину.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із частиною третьою статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами частини другої статті 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі - продажу серії ВЕЕ № 754388 посвідченого 16 березня 2007 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Гвоздь М.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-815 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.10-12).

Відповідно до копії розписки від 22 квітня 2016 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 40000 тисяч гривень з подальшою виплатою 10000 гривень при оформлені правовстановлюючих документів. Гроші, відповідач ОСОБА_3 , отримала від позивача, ОСОБА_2 , особисто, у присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які завірили розписку своїми підписами (а.с.16). Претензій у відповідача немає і вона не заперечує проти проживання позивача та членів її сім`ї у вищевказаному будинку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Рябцев О.О. посилалися нате, що доказом виконання вказаного договору є те, що відповідач отримала, згідно розписки грошові кошти в розмірі 40 000 грн. і передала покупцю, тобто ОСОБА_2 , технічну документацію та правовстановлюючі документи на будинок, проте з 2016 року та по теперішній час, позивач, не має можливості зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_3 поїхала до Російської Федерації, і на сьогодні місце знаходження та будь які засоби зв`язку, позивачці не відомі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що мешкає в АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 , це її колишня сусідка, яка прожила в цьому будинку тривалий час з сином та чоловіком. Приблизно в 2016 році ОСОБА_3 виїхала з смт. Новотроїцьке до Російської Федерації на постійне місце проживання, у зв`язку з чим розпродала все своє майно з будинку та будинок. Свідок своїм підписом засвідчувала факт передачі ОСОБА_3 грошових коштів в рахунок купівлі-продажу вказаного будинку. З того часу ОСОБА_3 на території смт. Новотроїцьке не з`являлась. Позивач ОСОБА_2 є її теперішньою сусідкою, яка зі своєю родиною з 2016 року мешкає у вказаному будинку.

З урахуванням вище викладеного можна зробити висновок, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, відбулося виконання умов договору купівлі-продажу, вказані дії підтверджуються розпискою, з якої вбачається, що ОСОБА_3 отримала кошти за проданий будинок, при цьому передала оригінали документів та ключі від будинку ОСОБА_2 , яким позивач користується до цього часу.

Отже, у даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати норму ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однак, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Встановлюючи факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору судом допитувався свідок ОСОБА_6 та досліджувалась докази.

Так відповідно до довідки Ольгинської селищної військово-цівільної адміністрації Волноваського району Донецької області від 19.11.2021, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте встановити її фактичне місце проживання не має можливості.

Тобто позивачем в процесі розгляду справи доведено, а судом встановлено обставин неможливості здійснення ОСОБА_2 нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із тим що місце перебування відповідача не відоме, будь-які засоби зв`язку з 2016 року втрачено, що свідчить про безповоротну втрату можливості посвідчити договору купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 , що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Будинком фактично володіє позивач, користується ним, гроші за вказану нерухомість передані колишньому власнику.

На підставі викладеного та враховуючи те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, а також те, що невідоме місце перебування ОСОБА_3 , що є об`єктивною перешкодою для нотаріального посвідчення договору і змушує позивача звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1291,00 грн.

На підставі ст.ст.203-205, 219, 220, 316, 321, 328, 334, 392, 655, 656, 657 ЦК України, , керуючись ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 175, 184, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та господарським спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22.04.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1291,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2021 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Рябцев Олексій Олександрович , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Я.М.Подоляк