Справа № 643/1997/21
Провадження № 2-з/643/28/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року суддя Московського районного суду м.Харкова Довготько Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області про поновлення права власності на Ѕ частку спірної квартири,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 року до Московського районного суду м.Харкова до подачі позовної заяви надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумовій А.В. видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборони будь-яким особам відчужувати зареєстровану за ОСОБА_4 Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що має намір подати до Московського районного суду міста Харкова - за місцем знаходження спірного майна, квартири за адресою: АДРЕСА_1 позов про поновлення права власності на 1/2 спірної квартири та стягнення з відповідачів (спадкоємців в натурі Ѕ спірної квартири в порядку ст. 1282 ЦК України). Раніше аналогічні позови нею не подавалися. 04.12.2012 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу за 54 000 доларів США вона придбала трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (син та батько відповідно). Два роки потому нею було отримано позовну заяву доньок померлого колишнього співвласника ОСОБА_4 , в якій вони просили визнати вищевказану угоду недійсною, оскільки ОСОБА_4 виявився психічно хворим. Цивільна справа - 643/9963/15-ц. По даній цивільній справі ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22.07.2015 року було заборонено відчуження спільної квартири та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо неї. До теперішнього часу дана ухвала чинна. По вищевказаній цивільній справі винесене рішення суду апеляційної інстанції про часткове визнання угоди недійсною - в частині, що належала ОСОБА_4 . Суд відштовхувався від підтвердження психічної хвороби співвласника, проте, водночас із цим, всі допитані по справі свідки включаючи самих позивачок (доньок померлого), підтвердили той факт, що вона не знала про психічну хворобу ОСОБА_4 , що це було непомітно для оточуючих, що позивачки знали про те, що вона купує квартиру, для цього одна із них виписалася із неї. Таким чином, за фактом шахрайства нею подана заява про скоєння кримінального правопорушення. Її претензії до відповідної спадкової справи позивачі - доньки колишнього співвласника - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ігнорують та відповідну частку коштів в порядку реституції повертати відмовляються. Натомість, в порушення вищевказаної заборони суду на вчинення реєстраційних дій вищевказані особи поновили запис про право власності свого батька, ОСОБА_4 , на Ѕ частку спільної квартири. Розрахунок ціни позову: 54000 дол. США (повна вартість спірної квартири за договором купівлі-продажу від 04.12.2012 року) /2 (угоду купівлі-продажу квартири визнано недійсною в частині належної Ѕ ОСОБА_4 ) = 27000 дол. США, що в еквіваленті становить за поточним курсом НБУ (28,19 грн. за 1 дол. США) на 19.01.2021 року становить 761 130 грн. Наразі відповідачами спадщина після ОСОБА_4 прийнята, що підтверджується залученим витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі, на підставі якого вони і виступали позивачами по вищевказаній справі. Від виконання її претензій відповідачі ухиляються, обманули її і сприяли усіляко незаконному правочину, тобто їх поведінка є недобросовісною. В будь-який момент вказані особи можуть переоформити право власності на спадкове майно, чим позбавити її об`єктивної можливості отримати реституцію за недійсним правочином. Крім іншого, позов, в забезпечення якого подається дана заява буде стосуватися скасування запису про право власності на 1/2 спільної квартири, оскільки цим записом порушене її право власності та вищевказане судове рішення про заборону вчиняти реєстраційні дії. Надалі, у разі продажу відповідачами частини квартири добросовісному набувачу, виконання судового рішення про задоволення її позову буде неможливим, оскільки виникнуть і будуть зареєстровані нові підстави право власності інших осіб (свідоцтво про право на спадщину, договір інше). Крім цього, в зазначеній квартирі проживають її доньки. Невжиття заходів забезпечення позову завдасть істотної шкоди їй, добросовісному власнику і її донькам, які не мають іншого місця проживання, крім спірної квартири. Також це завдасть непоправних майнових збитків.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд враховує наступне.

Так, судом встановлено, що 04 грудня 2012 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як продавці передали у власність, а ОСОБА_1 , як покупець, прийняла на умовах купівлі-продажу трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і сплатила за неї 431622 гривні, що еквівалентна 54000 доларам США по курсу Нацбанка України, які продавці отримали від продавця до підписання цього договору, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 10730

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2017року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г., ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25.07.2017 року скасовано, рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2017року скасовано. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним укладений 04.12.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. за р.№10730.

Як вбачається з копій заяв ОСОБА_1 від 29.04.2020року та 29.01.2021року, останньою було надіслано до приватного нотаріуса Бакумовій А.В. претензії до спадкоємців ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет майбутнього позову з яким позивач має намір звернутися до суду не взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову.

Слід зазначити, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Суд приймає до уваги вимоги заяви та предмет майбутнього позову та вважає, що заявник не довів необхідності застосування заходів забезпечення позову, наявність об`єктивних обставин необхідності охорони матеріально правових інтересів заявника та неможливість виконання судового рішення.

Саме по собі існування спору між сторонами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

З огляду на те, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими ОСОБА_1 вважає, що захист її прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть нею при цьому понесені, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.136,149,150,152,153,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області про поновлення права власності на Ѕ частку спірної квартири відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Московський районний суд м.Харкова.

Суддя - Т.М.Довготько