Справа № 476/310/21
Провадження № 2/476/152/2021
01.12.2021 року с.м.т. Єланець
Єланецький районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого-судді Чернякової Н.В.
за участю секретаря Минаєвої Н.П.
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, начальник Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Вакаренко Сергій Валерійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
03.06.2021 року представник позивача Марку О.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., начальник Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Вакаренко С.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 09.01.2008 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № NKIPGI0000I002643 відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 150000 грн. строком до 09.01.2018 року.
27.06.2013 року рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області з позивача на користь відповідача стягнуто 520137,07 грн. кредитної заборгованості за договором № NKIPGI0000I002643.
08.02.2016 року Єланецьким районним судом Миколаївської області винесено рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 695506,83 грн. по кредитному договору № NKIPGI0000I002643.
18.09.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1409, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме будинок з всіма об`єктами функціонально пов`язаними з нерухомим майном та земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 2110538,56 грн.
Вважає, що виконавчий напис № 1409 від 18.09.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначила, що виконавчий напис вчинений без письмової вимоги про усунення порушень та без належної перевірки безспірності боргу, який необґрунтовано завищений, до того ж в минулому стягнутий за рішеннями суду.
Посилаючись на вказані обставини, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1409, вчинений 18.09.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Ухвалою від 07.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
07.06.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області зупинено стягнення в межах виконавчого провадження №61297853 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 18.09.2018 року за №1409 до набрання рішенням суду законної сили.
07.09.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. копії матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису №1409 від 18.09.2018 року у відношенні ОСОБА_1 .
В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.
Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Третя особа без самостійних вимог - представник Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Як вбачається з матеріалів справи 09.01.2008 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № NKIPGI0000I002643, відповідно до якого останньому надано грошові кошти в сумі 150000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних строком до 09.01.2018 року (а.с. 6-9, 84, 87).
27.06.2013 року рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнуто заборгованість за кредитним договором № NKIPGI0000I002643 від 09.01.2008 року в розмірі 520137,07 грн. (а.с. 117).
08.02.2016 року рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнуто заборгованість у розмірі 695506,83 грн. за кредитним договором № NKIPGI0000I002643 від 09.01.2008 року (а.с. 119).
07.09.2018 року представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії договору іпотеки № NKIPGI0000I002643 від 09.01.2008 року (а.с. 75).
18.09.2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис № 1409 про звернення стягнення на нерухоме майно - будинок зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 з метою задоволення вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в сумі 2110538,56 грн., а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 3500,00 грн. (а.с. 74, 96).
18.02.2021 року начальником Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вакаренком С.В. на підставі виконавчого напису № 1409 відкрито виконавче провадження №61297853 (а.с. 10).
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61297853 від 18.02.2020 року ОСОБА_1 звернуто стягнення на нерухоме майно - будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 211403 грн.
Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Зокрема, для одержання виконавчого напису подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів.
При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Згідно постанови в.о. начальника відділу Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серії ВП №52195899 від 01.11.2019 року на підставі виконавчого листа №476/1159 від 28.03.2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернуто стягнення на доходи боржника (а.с.116).
Із матеріалів справи слідує, що позивач заперечує що вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки остання не перевірила безспірність вимог кредитора щодо заборгованості, яка є завищеною, до того ж в минулому стягнута за рішеннями суду, не направлено на його адресу письмової вимоги про усунення порушень.
Судом встановлено, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав спірну заборгованість перед стягувачем, що підтверджується рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 08.02.2016 року.
Крім того, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, що позбавило останнього як права заперечити проти вчинення виконавчого напису, так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
А тому, з урахуванням ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
За таких обставин, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив наявності безспірної заборгованості та вчинив виконавчий напис № 1409, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи те, що відповідачем не надано відповідних доказів, які б спростовували вимоги, викладені у позовній заяві, суд приходить до висновку, що вимоги позивача заявлені до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірними, а тому позов підлягає задоволенню.
Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 1362 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України).
У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2021 року (а.с. 24), орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 31.05.2021 року (а.с. 21), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 31.05.2021 року, із яких слідує, що позивачем сплачено 6000 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу (а. с. 22).
Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого ним судового збору в сумі 1362 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 17, 25).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, начальник Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Вакаренко Сергій Валерійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Єланецьким районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 10.12.2021 року.

Суддя Н.В. Чернякова