ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9642/21
провадження № 2/753/6654/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.

з секретарями судового засідання Проценко Я.Б.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лазаренко В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним і скасування наказу та компенсування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі за текстом - АТ «Укрзалізниця», Товариство, роботодавець, відповідач) про визнання незаконним та таким, що порушує немайнові права позивача, наказ відповідача в частині відсторонення від виконання посадових обов`язків, скасування наказу в частині та компенсування моральної шкоди шляхом встановлення факту порушення відповідачем немайнових прав на працю, справедливі і сприятливі умови праці, професійну діяльність, повагу до честі та гідності позивача.

Позов обґрунтований такими обставинами.

З 2018 року позивач працює на посаді заступника директора філії з правових питань філії «Центр транспортної логістики» акціонерного товариства «Українська залізниця» на умовах визначених трудовими договорами № 312 від 02.04.2018, № 75-2019 від 03.04.2019, № 102-2020 від 15.05.2020. До завдань Філії і, відповідно, завдань позивача серед іншого належить організація розгляду повідомлень замовників перевезень вантажів залізничним транспортом про поновлення провізних платежів, які раніше було списано Товариством; підготовка остаточних правових висновків про наявність або відсутність правових підстав для такого списання коштів замовників - визнання або не визнання вимог. В жовтні 2020 року на прохання заступників директора департаменту комерційної роботи Товариства (вищестоящого по відношенню до Філії) Мартиненко С. П. та Волковського Д. С. позивач ознайомлював їх з порядком розгляду повідомлень замовників про поновлення провізних платежів, на прикладах демонстрував основні проблеми в роботі залізниць, через які вимоги замовників визнаються обґрунтованими, пояснював можливі заходи для збереження доходів Товариства. Жодних зауважень до його роботи з боку новопризначених до Товариства керівників департаменту озвучено не було, як не було ними поставлено і критичних питань до результатів роботи позивача. Через майже два місяці від складання Доповідної від 19.11.2020, складено наказ «Про проведення службової перевірки» від 12.01.2021 № 007, яким призначено провести з 12.01.2021 по 10.02.2021 службову перевірку Філії з питань, викладених у Доповідній від 19.11.2020, затверджено склад (голову та сім членів) комісії для проведення Перевірки, доручено голові Комісії доповісти про результати Перевірки до 17.02.2021.В подальшому директором офісу з безпеки Товариства доповідною запискою від 27.01.2021 № ЦЦБ-14/16 на ім`я голови правління запропоновано: «- відсторонити заступника директора з правових питань філії «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення Перевірки; призупинити надання остаточних висновків щодо вимоги про повернення платежів час проведення Перевірки; ЦМ, ЄРЦ , ЦТЛ терміново розробити нормативний документ (порядок, положення тощо) щодо розгляду претензій чи інших вимог грошового характеру, в якому передбачити функцію незалежного від філії «ЦТЛ» контролю правомірності остаточного висновку щодо вимоги про повернення платежів». Товариство склало наказ «Про продовження службової перевірки» від 09.02.2021 № 065, яким продовжено Перевірку до 26.02.2021, а доповідь голови комісії про результати Перевірки перенесено до 05.03.2021. Також, відповідно до п. 3 наказу прийнято рішення: «Відсторонити тимчасово на час проведення Перевірки від виконання посадових обов`язків із збереженням заробітної плати відповідно до пунктів 5.15, 5.16 розділу V Порядку організації та проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки, затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 25.01.2016 № 016, ОСОБА_1 - заступника директора філії з правових питань філії «Центр транспортної логістики» АТ « Укрзалізниця»». А от рішення про призупинення надання остаточних висновків щодо повідомлень про незгоду з нарахованими платежами на час проведення Перевірки Товариство так і не прийняло, але така робота фактично була заблокована. З візуальним відображенням наказу від 09.02.2021 № 065, який роздруковано з СКЕДО УЗ (а не з копією самого наказу) позивача ознайомлено того ж дня головою комісії з Перевірки. Накази від 12.01.2021 № 007 та від 09.02.2021 № 065 розміщено в інформаційній базі даних «Накази АТ», яка є частиною СКЕДО УЗ і тому доступні всім працівникам Товариства, які підключені до неї. В період відсторонення, позивачу не надавались на підпис документи, він був обмежений в реалізації всіх своїх завдань, не лише пов`язаних з Перевіркою, а й здійснювати представництва в судах Товариства, підписувати від імені Товариства договори, ініціювати покращення методологій роботи Товариства, тощо, а від 23.02.2021 позивачу як суб`єкту перевірки свавільно ще й заблоковано можливість звертатися через СКЕДО УЗ до членів комісії з Перевірки всупереч прав позивача як суб`єкта Перевірки. На численні запити позивача, як суб`єкта перевірки, до роботодавця з приводу підстав, порядку проведення перевірки відповіді надані не були в більшості, або не в повному обсязі. Голова комісії з Перевірки неодноразово намагався спонукати позивача пройти обстеження за допомогою поліграфа. При цьому деякі з підпорядкованих позивачу працівників повідомляли останньому, що голова. та деякі члени комісії з Перевірки примушують їх підписувати пояснення, які складено за підлеглих позивача самими членами комісії, про що позивачем було подано зауваження від 10.02.2021. 05 - 09 березня 2021 року позивача, як суб`єкта перевірки, ознайомлено з Актом ЦЦБ- 7/10 службової перевірки діяльності філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» від 26.02.2021. Акт перевірки не надано на ознайомлення керівнику філії «ЦТЛ», Акт перевірки не надано голові правління та не проведено його розгляд, Акт перевірки не надано до філії «ЦТЛ», Рішення за результатами розгляду акту не прийнято чим порушено п. 6.3,6.4, 6.5, 7.1 Порядку проведення перевірок та п. 5 наказу від 12.01.2021 № 007 що позбавило позивача до моменту проведення розгляду Акту перевірки та прийняття рішення на його підставі можливості ефективно підготувати заперечення. До сьогодні жодним з працівників Товариства не сформульовано фактичні та правові підстави, які б обґрунтовано вказували те, що позивач допустив порушення трудової дисципліни - до дисциплінарної відповідальності позивача не притягнуто.Позивач посилається на те, що відстороненням порушено базове право позивача на працю, як спосіб професійної самореалізації, а дії роботодавця оцінює як дискримінацію по відношенню до нього за ознакою проведення Перевірки щодо позивача, як її суб`єкта, а оспорюваний Наказ від 26.02.2021 № 065 про відсторонення без передбачених законом підстав ставить позивача у нерівні правові умови при реалізації мною права на працю з іншими особами, які однаковою мірою відповідають вимогам професійної правосуб`єктності, за ознакою проведення Перевірки.

Відповідач не визнає позовні вимоги у повному об`ємі та заперечує проти правових підстав позову, посилаючись на те, що видання Відповідачем наказу № 007 від 12.01.2021 «ІІро проведення службової перевірки» та наказу № 065 від 09.02.2021 «Про продовження службової перевірки» є правом господарського управління, яке реалізовано Відповідачем в порядку визначеному Статутом та у відповідності до «Порядку організації та проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним порушенням, інформаційної безпеки», затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 016 від 25.01.2016. Оскільки позивач заявляє вимоги про скасування наказу лише в частині тимчасового відсторонення його від виконання посадових обов`язків, твердження позивача про упередженість в діях ініціатора перевірки, обранні способу перевірки, процедурних порушень при підготовці до перевірки, неякісного формування складу комісії та строків проведення, дискрімінації. Вважає, що до спірних правовідносин не застосовуються положення ст.46 КЗпП України, яка визначає правові підстави відсторонення від роботи. Доводи позову в частині порушення права на працю в період з 09 по 26 лютого 2021 року, в зв`язку з позбавленням права позивача після відсторонення підписувати документи та договори, здійснювати представництво Товариства в судових органах та ініціювати покращення методологічної роботи відповідач вважає безпідставними, оскільки такі обмеження були застосовані на підставі наказу роботодавця в межах прав наданих роботодавцю. При цьому позивач не обмежувався в доступі до робочого місця, та йому виплачувалась заробітна плата.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

14.06.2021 надійшов відзив, який прийнятий до розгляду та приєднаний до матеріалів справи протокольною ухвалою від 13.10.2021.

У судовому засіданні 13.10.20 заслухано вступне слово позивача та представника відповідача, частково досліджено письмові докази, в судовому засіданні оголошено перерву до 25.11.2021.

У судовому засіданні 25.11.2021 досліджено письмові докази, суд видалився до нарадчої кімнати.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.

Відповідно до копії трудового договору №332 від 02.04.2019, з 02.04.2018 позивач перебував на посаді заступника директора філії з правових питань філії «Центр транспортної логістики» акціонерного товариства «Українська залізниця». (а.с.22)

Відповідно до доповідної записки №ЦМ-13/624 від 19.11.2020, заступниками директора Департаменту комерційної роботи С.П. Мартиненком С.П. і Волковським Д.С. було запропоновано провести в АТ «Українська залізниця» службову перевірку у зв`язку із виявленням недоліків у проведенні претензійної роботи стосовно задоволення претензій та інших вимог грошового характеру щодо повернення на особові рахунки вантажовідправників, вантажоодержувачів, платників сум нарахованих і стягнутих платежів. (а.с.26)

Згідно з наказом №007 від 12.01.2021 АТ «Українська залізниця» «Про проведення службової перевірки», з 12.01.2021 в акціонерному товаристві розпочато службову перевірку. (а.с.39)

В той же день, 12.01.2021, акціонерне товариство «Укрзалізниця» затвердило склад комісії для проведення службової перевірки філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» з питань, викладених у вищевказаній довідній записці.

27.01.2021 на адресу голови правління АТ «Українська залізниця» директором Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» Ясельським М.І. було направлено доповідну записку №ЦЦБ-14/16 від 27.01.2021. Зміст даної записки свідчить про те, що протягом 2020 року за результатами розгляду заступником директора з правових питань філії «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 прийнято рішення про задоволення претензій, внаслідок чого на користь клієнтів було сплачено кошти в загальному розмірі 27 824 920,72 грн, що становить 47% від загальної заявленої суми претензій протягом 2020 року. Під час службової перевірки було встановлено, що позивачем було прийнято неправомірні рішення щодо відновлення коштів на рахунках клієнтів. (а.с.56)

Згідно з даною доповідною запискою, позивач одноосібно підписав адресовані ТОВ «ТЕП «Вертикаль» листи, якими вимоги ТОВ «ТЕП «Вертикаль» про відшкодування 2 618 55,42 грн, що становить загальну суму, заявлену відповідачу цим контрагентом за його трьома претензіями, задоволені, а в листах на адресу регіональній філії «Південно-західна залізниця» рекомендував провести претензійно-позовну роботу з ТОВ «ТЕП «Вертикаль», хоча регіональна філія не була стороною договірних зобов`язань, в рамках якого були заявлені відповідні претензії.

Також, директор Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» стверджував про те, що зі сторони позивача мали місце непоодинокі випадки підписання в односторонньому порядку листів з питань відшкодування відповідачем коштів на користь сторонніх організацій, які звернулись до відповідача із відповідними претензіями. Директор Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» наголошував на тому, що позивачем було вчинено порушення статті 124 статуту АТ «Укрзалізниця», пункту 5.7. Положення про філію «ЦТЛ» та перевищення повноважень, визначених довіреністю.

За результатами викладеного, директором Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» М.І. Ясельським було запропоновано голові правління АТ «Укрзалізниця» Жмаку В.М., зокрема, відсторонити позивача від виконання трудової функції на період здійснення службової перевірки.

Отже, проведення службової перевірки фактично стосувалось виявлення ознак корупційного правопорушення в діях працівників АТ «Українська залізниця», які, на думку відповідача, могли бути причетними до заподіяння йому збитків через задоволення з перевищенням службових повноважень пред`явлених його контрагентами претензій за договірними зобов`язаннями на загальну суму 27 824 920,72 грн.

Наказом «Про продовження службової перевірки» від 09.02.2021 № 065 продовжено Перевірку до 26.02.2021, доповідь голови комісії про результати Перевірки перенесено до 05.03.2021, п. 3 прийнято рішення: «Відсторонити тимчасово на час проведення Перевірки від виконання посадових обов`язків із збереженням заробітної плати відповідно до пунктів 5.15, 5.16 розділу V Порядку організації та проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки, затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 25.01.2016 № 016, ОСОБА_1 - заступника директора філії з правових питань філії «Центр транспортної логістики» АТ « Укрзалізниця»». (а.с.81)

Обґрунтовуючи заявлену вимогу про незаконність свого відсторонення, позивач зазначає, що оскаржуваний наказ порушує встановлене Конституцією його право на працю, оскільки таке рішення роботодавця не було обґрунтоване на підставі спеціальних вимогам до праці на займаній посаді.

На противагу цьому, відповідач, з посиланням на пункти 5.15. і 5.16. розділу V Порядку організації та проведення в ПАТ «Українська залізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки», зазначив, що службова перевірка може проводитись як з відстороненням суб`єкта перевірки від виконання службових обов`язків, так і з частковим обмеженням службових повноважень або без такого відсторонення чи обмеження.

Суд звертає увагу, що закріплене у статті 43 Конституції України право на працю не є абсолютним і деталізується в інших нормативно-правових актах України.

У статті 3 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до статті 4 Кодексу, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Отже, питання про відсторонення від роботи може регулюватись Конституцією, Кодексом законів про працю та іншими, прийнятими відповідно до нього, актами законодавства.

Стаття 46 Кодексу передбачає, що відсторонення працівників від займаної посади допускається «… в інших випадках, передбачених законодавством.».

Тому, визначений у статті 46 КЗпП перелік випадків прийняття роботодавцем рішення про відсторонення працівника від посади є невичерпним і відсилає до інших законів, які відповідають цьому Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про запобігання корупції», відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються цим Законом.

У частині 1 статті 61 цього Закону передбачено, що юридичні особи забезпечують вжиття заходів, які є необхідними та обґрунтованими для запобігання і протидії корупції у діяльності юридичної особи.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд звертає увагу, що законодавець не визначив конкретного переліку заходів, які може вжити юридична особа для запобігання і протидії корупції, а вказав, що такі заходи мають вживатись юридичною особою і відповідати двом критеріям: вони мають бути необхідними та обґрунтованими. Таким чином, заходи, які юридична особа може вживати для запобігання та протидії корупції, можуть визначатись юридичною особою самостійно, за умови, що вони не включають в себе діянь, які за законами України визнаються протиправними, і є необхідними та обґрунтованими.

Суд не має підстав вважати, що відсторонення працівника від посади на момент здійснення службової перевірки у зв`язку із виявленням ознак корупційного правопорушення та осіб, які могли їх вчинити, не відповідає частині 1 статті 61 Закону України «Про запобігання корупції», тобто не є необхідним чи необґрунтованим заходом, оскільки продовження виконання працівником трудових функцій під час здійснення такої перевірки може вплинути на об`єктивність і достовірність її результатів.

З огляду на зазначену правову норму, суд робить висновок, що, приймаючи рішення про відсторонення позивача від роботи, відповідач діяв в рамках закону, оскільки обов`язок щодо вжиття заходів, які є необхідними та обґрунтованими для протидії корупції, прямо покладає на нього частина 1 статті 61 Закону України «Про запобігання корупції».

При розгляді даної справи судом також перевірено дотримання процедури відсторонення позивача від посади на предмет законності.

З матеріалів справи випливає, що 25.01.2016 АТ «Українська залізниця» прийняло наказ №016 «Про затвердження Порядку організації та проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки».

Пункт 1.1. розділу І Порядку організації та проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки регулював, серед іншого, права й обов`язки працівників АТ «Українська залізниця» під час проведення перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки.

Відповідно до пункту 5.15. цього Порядку, службова перевірка проводиться з відстороненням суб`єкта службової перевірки від виконання службових обов`язків, частковим обмеженням службових повноважень або без такого відсторонення чи обмеження.

В пункті 1.2. Порядку зазначено, що суб`єкт службової перевірки - це працівник ПАТ «Укрзалізниця», дії або бездіяльність якого стали підставою для проведення службової перевірки або досліджуються під час її проведення.

Таким чином, позивач був суб`єктом службової перевірки, відносно яких вона може здійснюватись відповідачем на підставі пункту 5.15. Порядку.

Відповідно до пункту 5.16. Порядку, рішення про відсторонення суб`єкта службової перевірки ухвалюється посадовими особами, які зазначені в пункті 4.2. розділу IV Порядку, за мотивованим зверненням голови комісії, про що видається відповідний наказ.

В пункті 4.2. розділу IV Порядку серед переліку посадових осіб зазначена посада «член Правління ПАТ «Українська залізниця».

Із наведеного слідує, що прийняттю членом правління або іншими посадовими особами, перелік яких наведено в пункті 4.2. розділу IV Порядку, рішення про відсторонення працівника від займаної ним посади чи відмови у відстороненні передує мотивоване звернення голови комісії з вимогою про відсторонення працівника. Лише після надходження такого звернення член правління може прийняти відповідне рішення.

27.01.2021 директор Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» І.М. Ясельський звернувся до голови правління з поданням про відсторонення позивача від займаної посади. Своє звернення він мотивував тим, що позивач розглянув претензії контрагентів відповідача, ймовірно, з перевищенням повноважень, внаслідок чого завдав АТ «Укрзалізниця» збитків на загальну суму 27 824 920,72 грн.

Суд вважає, що звернення директора Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» М.І. Ясельського було достатньо мотивованим для прийняття рішення про тимчасове відсторонення позивача від займаної ним посади на період проведення перевірки, оскільки перевірка стосувалась результатів вчинених позивачем дій під час його перебування на посаді заступника директора філії з правових питань філії «Центр транспортної логістики» акціонерного товариства «Українська залізниця», внаслідок яких відповідачу могли бути заподіяні збитки на загальну суму 27 824 920,72 грн, оскільки такі дії були вчинені, як вважав директор Офісу безпеки, з перевищенням позивачем службових повноважень.

На підставі пункту 3 наказу АТ «Українська залізниця» №065 від 09.02.2021 «Про продовження службової перевірки», 09.02.2021 позивача було відсторонено від посади. Наказ був підписаний головою правління В.М. Жмаком та в.о. члена правління І.О. Синяковим. Тобто, позивача було відсторонено уповноваженими на прийняття такого рішення особами на підставі мотивованого звернення голови комісії.

Отже, відповідачем була дотримана регламентована Порядком процедура відсторонення позивача від посади, оскільки прийняттю відповідного рішення передувало мотивоване звернення директора Офісу безпеки АТ «Укрзалізниця» І.М. Ясельського, в якому було порушене це питання, після чого уповноваженими особами було прийнято рішення про відсторонення позивача від посади.

На цій підставі суд вважає, що вимога позивача про визнання його відсторонення на підставі пункту 3 наказу №065 від 09.02.2021 незаконним, задоволенню не підлягає.

Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що, з огляду на презумпцію невинуватості, відсторонення від посади не може свідчити про те, що відповідний працівник вчинив корупційне правопорушення, а є заходом, спрямованим для виявлення винних у вчинені такого правопорушення осіб і забезпечує досягнення об`єктивного та достовірного результату.

Стосовно стверджувального порушення позивачем права відповідача на працю внаслідок дискримінації, то суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до ст. 2 вказаного закону законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 зазначеного закону не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

У відповідності до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Отже, жодне обмеження не може бути застосоване дискримінаційним чином.

У статті 14 Конвенції згадується низка захищених ознак. Захищена ознака - це індивідуальна характеристика, що не повинна братися до уваги для цілей відмінного ставлення чи користування конкретним благом. Водночас, перелік «захищених ознак» у ст. 14 Конвенції є невичерпний, оскільки словосполучення «за іншою ознакою» дозволяє ЄСПЛ застосовувати, наприклад, ті ознаки, що містяться в Директивах ЄС або інші ознаки.

Не кожна відмінність у ставленні становитиме порушення статті 14 Конвенції, зокрема, має бути встановлено, що інші особи в аналогічних чи відносно подібних ситуаціях зазнають привілейованого ставлення, і це становитиме дискримінацію. Відмінність у ставленні є дискримінаційною тоді, коли немає об`єктивного і обґрунтованого виправдання; іншими словами, якщо не переслідується легітимна мета чи якщо немає достатнього зв`язку між пропорційністю заходів, використаних для досягнення мети чи якщо мета потребує зусиль для реалізації.

ЄСПЛ зазначив, з посиланням на рішення у справі «Карлгайнц Шмідт проти Німеччини» (Karlheinz Schmidt v. Germany), що в цілях статті 14 Конвенції різниця у поводженні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розсудливого виправдання, не переслідує законної мети і якщо запропоновані засоби не є пропорційними до переслідуваної мети.

У справі «Пічкур проти України», ЄСПЛ зазначив, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

В позовній заяві не зазначено за якими ознаками в порівнянні з іншими працівниками позивач зазнав обмеження.

Враховуючи, що в продовж судового розгляду судом не встановлено наявності саме дискримінації в діях відповідача по відношенню до позивача, зокрема, не встановлено відмінного ставлення відповідача до позивача в порівнянні з іншими працівниками в аналогічних ситуаціях, оскільки фактичних даних, які б це підтверджували стороною позивача не наведено, суд вважає доводи позивача в цій частині необґрунтованими.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про визнання незаконним наказу в частині відсторонення від виконання посадових обов`язків, правові підстави для її задоволення також відсутні.

IV. Розподіл судових витрат.

Судові витрати покладаються на позивача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 03.12.2021.