ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №583/3078/20

Номер провадження 22-ц/816/225/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Охтирська міська рада,

третя особа: міський голова Охтирської міської ради Сумської області Алєксєєв Ігор Юрійовича

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року в складі судді Плотникової Н.Б., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Охтирської міської ради, третя особа: міський голова Охтирської міської ради Сумської області Алєксєєв І.Ю. про захист честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги мотивував тим, що 10 червня 2020 року на виїзному засіданні депутатської комісії Охтирської міської ради з питань правової політики, місцевого самоврядування та депутатської етики, яке проводилось у приміщенні ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 ім. Остапа Вишні Охтирської міської ради міський голова ОСОБА_2 повідомив присутніх, що ОСОБА_1 , як депутат Охтирської міської ради, має право отримувати інформацію виключно через депутатські запити та запити на інформацію та образливо висловлювався на його адресу. Це було зроблено умисно з метою нівелювати його депутатські права та обов`язки, зганьбити та принизити його особисто перед колективом школи та приховати незаконне влаштування свердловини на території школи. Промова міського голови ОСОБА_2 містила протиправні та протизаконні вислови на його адресу, вживалися вирази, які не є загальновживаними в діловому спілкуванні та принижують честь та гідність людини, висловлювання робилися в брутальній, принизливій та непристойній формі, що завдало йому моральних страждань.

Крім того, на пленарне засідання сімдесят шостої сесії Охтирської міської ради VII скликання, проведене 03 вересня 2020 року, був винесений на голосування проект рішення Охтирської міської ради «Про надання оцінки діям депутата міської ради ОСОБА_1 за підсумками роботи засідання постійної комісії з питань правової політики, місцевого самоврядування та депутатської етики». Це рішення не прийняте, однак в ньому пропонувалося засудити дії депутата Охтирської міської ради ОСОБА_1 щодо розповсюдження недостовірної інформації, а Відділу інформаційно-аналітичного та комп`ютерного забезпечення виконавчого комітету Охтирської міської ради оприлюднити відповідну інформацію на офіційному сайті Охтирської міської ради та в засобах масової інформації, тобто відповідач та третя особа продовжили спроби дискредитувати його та поширити неправдиву інформацію, що принижує його гідність, честь та ділову репутацію.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив:

- визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 10 червня 2020 року на виїзному засіданні депутатської комісії Охтирської міської ради з питань правової політики, місцевого самоврядування та депутатської етики, яке проводилось в приміщенні ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 ім. Остапа Вишні Охтирської міської ради за участю педагогічного колективу цієї школи, а саме те, що депутат ОСОБА_1 має право лише на депутатські запити і запити на інформацію, та за образливі вислови на адресу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Охтирську міську раду спростувати поширену відносно депутата Охтирської міської ради ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом озвучення про ухвалене у цій справі судове рішення та озвучення положень ч.7 ст. 47, ч.7 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.1 ч.1 ст. 10, ст. 11, ст. 14 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на найближчому засіданні депутатської комісії Охтирської міської ради з питань правової політики, місцевого самоврядування та депутатської етики з запрошенням на це засідання педагогічного колективу ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 ім. Остапа Вишні Охтирської міської ради, але не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність його нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку наданих ним доказів, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд належним чином не оцінив надані ним докази, які підтверджують факт поширення відповідачем відносно нього недостовірної інформації. Вважає, що суд безпідставно акцентував у рішенні увагу лише на оціночних (суб`єктивних) висловах міського голови ОСОБА_2 на його адресу, які не є підставою для задоволення позову. Доводить, що Охтирський міський голова ОСОБА_2 , надаючи завідомо неправдиву інформацію, хотів дискредитувати його як депутата міської ради, підірвати авторитет серед виборців, ввести в оману присутніх на засіданні щодо прав та обов`язків депутата міської ради.

Відзивів на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи до апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на час виникнення спірних правовідносин був депутатом Охтирської міської ради сьомого скликання (а.с. 9, 58-59).

27 травня 2020 року депутат Охтирської міської ради Шнайдер О.М. звернувся до Охтирського міського голови Алєксєєва І.Ю. з депутатським зверненням, в якому просив пояснити мету встановлення водовидобувної свердловини на території ділянки КОАТУУ: зона: 14 квартал: 002; хто та за чиї кошти проводив облаштування вказаної свердловини. Крім того, просив надати всі дозвільні документи на проведення земельних робіт по облаштуванню водовидобувної свердловини, а також пояснення, на якій підставі ОСОБА_3 дозволено порушувати положення Водного та Земельного кодексу України, що виразилися в облаштуванні свердловини та проведенні будівництва на території без присвоєного геокадастрового номеру (а.с. 10).

На депутатське звернення позивача, листом за підписом міського голови ОСОБА_2 вих. № 01-14/1539 від 04 червня 2020 року позивачу надано відповідь, що факти, викладені у його зверненні від 27 травня 2020 року, не відповідають дійсності та є хибними. Тому надання пояснень по цих питаннях є недоцільним (а.с. 11).

10 червня 2020 року в приміщенні Охтирської ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 ім. Остапа Вишні відбулося виїзне засідання депутатської комісії Охтирської міської ради з питань правової політики, місцевого самоврядування та депутатської етики, на якому були присутні Охтирський міський голова ОСОБА_2 , працівники Охтирської ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 та позивач ОСОБА_1 .

Із переглянутого судом першої інстанції відеозапису, доданого позивачем до позовної заяви, встановлено, що на вказаному засіданні міський голова Охтирської міської ради Алєксєєв І.Ю., звертаючись до педагогічного колективу ЗОШ № 4 повідомив, при цьому вказавши на позивача ОСОБА_1 , що він (позивач) «такий самий член громади, як і всі інші, як і ви. І депутатство йому не дає ніяких прав: ходити з перевірками, требувати якісь документи. Виключно через депутатські запити і запити на інформацію. Ніяких інших прав у нього немає. У нього немає права прийти в школу: а покажіть мені навчальні плани, а покажіть мені оте...». А також міський голова ОСОБА_2 сказав, звертаючись до позивача: «Рот закрий придурок ти! Я сказав те, що думаю!», «Знову вилізло! Якщо він буде втручатись у ваше життя просто, не на фейсбуці, а прямим текстом посилайте його у путєшествіє, яке знаєте.», «Та не звертайте ви уваги на цю особь», «Я оцінюю це так; якщо людина в своєму житті не добилась нічого, зараз намагається через такі механізми самоствердитись, показати свою важливість, у нього надуваються щоки», «Руки в нього хороші, голова не зовсім, а руки гарні».

Проаналізувавши, цей відеозапис, суд дійшов висновку, що висловлювання міського голови ОСОБА_2 , адресовані позивачу: «Рот закрий придурок ти!», «Та не звертайте ви уваги на цю особь» не є недостовірною інформацією у розумінні ст. 277 ЦК України, а є суб`єктивною думкою міського голови, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача спростувати зазначене.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання вказаної інформації недостовірною та зобов`язання спростувати таку поширену інформацію, суд першої інстанції виходив з того, що поширена міським головою Охтирської міської ради Сумської області інформація є його суб`єктивною думкою, а тому пред`явлення такого позову до Охтирської міської ради є неналежним способом захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, іншої інформації, розповсюдженої міським головою ОСОБА_2 , що зазначена позивачем в позовній заяві, а саме: депутат ОСОБА_1 має право лише на депутатські запити і запити на інформацію, суд дійшов висновку, що така інформація, поширена міським головою, містить оціночні судження, не є фактичним твердженням, а тому не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст. 299 фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

За змістом ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 1 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, наддавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Як вбачається з роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі в тексті - Постанова Пленуму ВСУ № 1), чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно з роз`ясненнями п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 1 обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно з роз`ясненням п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Оцінивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що інформація, поширена головою Охтирської міської ради Алєксєєвим І.Ю. про те, що депутат ОСОБА_1 має лише право на депутатські запити і запити на інформацію, стосується повноважень публічної особи депутата Охтирської міської ради, містить оціночні судження, не є фактичним твердженням, що не підлягає спростуванню.

Висловлювання міського голови ОСОБА_2 , зроблені на адресу позивача під час виїзного засідання постійної комісії Охтирської міської ради, що відбулося 10 червня 2020 року у приміщенні ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 ім. Остапа Вишні Охтирської міської ради, є його суб`єктивною думкою, не являються недостовірною інформацією, а тому відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача Охтирську міську раду, спростувати цю інформацію, як недостовірну.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, є аналогічними з позовними вимогами та їх обґрунтуванням, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук