Дата документу 05.02.2021 Справа № 554/458/21
Провадження № 4с/554/19/2021
УХВАЛАВ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Сорока Ю.Г., за участю представника скаржника адвоката Сидоренко І.О., заінтересованої особи ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлії Володимирівни ВП № 3445570 від 05.12.2018 про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу на користь стягувачки ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 11407,76 грн.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, матеріали виконавчого провадження не надав.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-1154 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду було видано 05.10.2006 року виконавчий лист № 2-1154, який перебував на примусовому виконанні в Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 боржник ОСОБА_3 , помер.

В жовтні 2020 року стягувачка ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , як спадкоємців ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по аліментах (справа № 545/2964/20). Сума заборгованості, яку ОСОБА_1 просить суд стягнути із спадкоємців боржника, була визначена виходячи із листа Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 01.09.2020 року № 24802 та постанов про накладення штрафу по ВП № 48309379 від 05.12.2018 року та ВП № 3445570 від 05.12.2018 року.

Згідно виконавчого листа, по ВП № 3445570 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 05.10.2006 № 2-1154 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, заборгованість станом на 02.10.2012 (дату досягнення молодшою дитиною повноліття) становить 22815,52 грн. 05 грудня 2018 року головним державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлією Володимирівною в рамках ВП № 3445570 винесено постанову про накладення штрафу, яка мотивована тим, що «за наявності заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 22815,52 грн.». Ураховуючи викладене, керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив накласти на боржника ОСОБА_3 штраф у розмірі 11407,7 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності з 28.08.2018, статтю 71 Закону №1404 доповнено частиною чотирнадцятою, якою визначено, що «за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

З огляду на вказану норму, державний виконавець дійшов висновку про наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, та виніс оскаржувану постанову про накладення штрафу від 05.12.2018 року по ВП № 3445570.

Згідно із ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

Штраф - це один із видів забезпечення виконання зобов`язання (ст.ст.546,549 ЦК України), яким має допоміжний (акцесорний) стосовно основного зобов`язання характер.

Враховуючи, що штраф у цивільному праві за своєю юридичною природою є забезпеченням своєчасного виконання обов`язків боржника, накладення такого штрафу за наявності прострочення є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з викладеного, зміни в законодавстві у частині 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які виникають після 28 серпня 2018 року. На заборгованість зі сплати аліментів, яка існувала у боржника до 28 серпня 2018 року, її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується. Ця раніше вже існуюча заборгованість не може впливати і враховуватися при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28 серпня 2018 року. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй ухвалі від 05.09.2019 у справі № 539/1065/13-ц ( провадження N 61-13469ск19), за результатами перегляду ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 11 червня 2019 року, якими визнано неправомірною постанову про накладення штрафу.

28 серпня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів не виникла і не могла виникнути, оскільки стягнення аліментів припинилося 02.10.2012 року

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8 має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції, в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Заборгованість у ОСОБА_3 зі сплати аліментів утворилась задовго до набрання чинності зазначеної норми закону, в свою чергу виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Судове рішення є обов`язковим до виконання, відповідно до приписів ст. 129-1 Конституції України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження».

За положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, постанову головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлії Володимирівни ВП № 3445570 від 05.12.2018 про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу слід скасувати.

На підставі ст.ст.18,37,48 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлії Володимирівни ВП № 3445570 від 05.12.2018 про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу на користь стягувачки ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 11407,76 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцати днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Повний текст ухвали проголошено 10.02.2021.

Суддя В.М.Бугрій