Р І Ш Е Н Н Я№ 127/27821/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Паук Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Шиманського В.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шикунової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації: визнання недостовірною та такою, що порушує права, інформацію, зобов"язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації: визнання недостовірною та такою, що порушує права, інформацію, зобов"язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 2003 р. до 2018 р. Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_2 з квітня 2016 р. працює за контрактом у Німеччині, тому їх сім`я проживала за кордоном. В липні 2018 р. позивач з сином ОСОБА_4 повернулись до України, а відповідач залишився проживати в Німеччині з дочкою ОСОБА_3

03.04.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2020 р. відкрито провадження у справі №127/7633/20.

02.09.2020 р. представник ОСОБА_2 - адвокат Шикунова А.О. звернулась до суду із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком. 06.10.2020 р. зустрічний позов прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом у справі №127/7633/20.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві поширив інформацію, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви зазначено «Натомість, моя колишня дружина вела неналежний спосіб життя: вживала спиртні напої та зустрічалася з різними чоловіками в моїй же квартирі». Інформація щодо позивача ОСОБА_1 , яка поширена відповідачем в зустрічній позовній заяві, доведена до відома мінімум двох осіб, а саме адвоката відповідача та судді, в провадженні якого перебуває справа про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Зазначену інформацію вважає недостовірною, оскільки позивач не вживає спиртних напоїв, ніхто з її колег, сусідів жодного разу не бачив її в стані алкогольного сп`яніння, позивач не зустрічалась із чоловіками, оскільки постійно знаходиться з сином. Поширення неправдивої інформації щодо неї свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що завдало їй душевних страждань, спричинило моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,00 грн.

Просить визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі, інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві від 01.09.2020 р.: «ІНФОРМАЦІЯ_6», зобов`язати відповідача спростувати зазначену в зустрічній позовній заяві у цивільній справі №127/7633/20 інформацію таким способом - протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили направити листа до Вінницького міського суду Вінницької області для долучення до справи №127/7633/20 зі спростуванням такого змісту: «Повідомляю про те, що поширена мною в зустрічній позовній заяві від ІНФОРМАЦІЯ_7 інформація, що " ІНФОРМАЦІЯ_6». Стягнути 10000,00 грн з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1-4)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Шиманський В.М. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Позивач подала відповідь на відзив. (а.с. 79-81)

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шикунова А.О. позов не визнала, пояснила, що інформація, викладена в зустрічній позовній заяві у справі №127/7633/20, була підставою звернення до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 . Ця інформація стосується предмета спору в справі №127/7633/20 і доводиться ОСОБА_2 (є предметом доказування), а тому ця інформація не може бути підставою для захисту честі, гідності та ділової репутації позивача. Крім того, позивачем ОСОБА_1 не доведено факт спричинення їй моральної шкоди та її розмір. Просить відмовити в задоволенні позову. Надала відзив. (а.с. 44-50)

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа №127/7633/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком. (а.с. 104-105)

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини у справі №127/7633/20 - 01.09.2020 р. Копія зустрічної позовної заяви - на а.с. 9-14.

В зустрічній позовній заяві відповідача ОСОБА_2 зазначено - цитата «Натомість, моя колишня дружина вела неналежний спосіб життя: вживала спиртні напої та зустрічалася з різними чоловіками в моїй же квартирі». (а.с. 11)

На а.с. 120 - копія довідки КП "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" від 19.11.2020 р. про те, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку в КП "ВОНД "Соціотерапія" не перебуває.

На а.с. 121, 122, 85 - копії позитивних характеристик ОСОБА_1 з МКП "Вінницязеленбуд", ТОВ "СП "Автострада" (від 23.09.2020 р.) і МКП "УК"Замостя" (від 15.04.2021 р.).

Свідок ОСОБА_5 (колишня сусідка сторін) суду пояснила, що позивача ОСОБА_1 не бачила в стані алкогольного сп"яніння, шуму з квартири ОСОБА_1 не було. Свідок бачила чоловіка до 40 років, який приходив до квартири ОСОБА_1 , потім в їх квартирі проживав батько ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 (колишня сусідка сторін) суду пояснила, що ОСОБА_2 були її найближчими сусідами (один тамбур - до їх квартир). З іншими чоловіками чи в стані алкогольного сп"яніння позивача ОСОБА_1 не бачила, п"янок в квартирі не чула. Декілька разів бачила, що в квартиру, де проживала позивач, приходив чоловік. Певний період ОСОБА_2 жили в іншій країні, потім ОСОБА_1 повернулась з сином. В квартирі з позивачем почав жити її батько.

Свідок ОСОБА_7 (купила квартиру у відповідача ОСОБА_2 ) пояснила, що з позивачем ОСОБА_1 познайомилась, оскільки вона не хотіла виселятись з квартири, яку вона (свідок) купила у ОСОБА_2 . В квартирі проживали колишня дружина відповідача з сином. Потрапити у свою квартиру свідок певний час не могла, оскільки позивач чинила перешкоди. Свідок неодноразово приходила до квартири по АДРЕСА_1 , вдома був лише малолітній син. Одного разу син через двері повідомив, що він з нянею. Від тамбуру у свідка були ключі, а в квартиру двері хлопчик не відкривав. Одного дня свідок викликала поліцію, потрапивши у квартиру, побачила там чоловіка, який лежав на ліжку одягнутий. При цій ситуації була присутня дитина, яка плакала, а позивач ОСОБА_1 в той час прикривала того чоловіка, щоб його не чіпали. Пояснила, що в стані алкогольного сп"яніння позивача не бачила, але в квартирі було залишено позивачем порожні пляшки з-під алкоголю.

Надані докази у сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах, відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 32 ч. 4 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ст. 277 ч. 1 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 201 ч. 1 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи" передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право.

Згідно п. 17 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Згідно п. 16 абз. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р. суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

П. 19 абз. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 встановлено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 передбачено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Судом встановлено, що інформація, зазначена відповідачем ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві в справі №127/7633/20 про визначення місця проживання дитини з батьком: «Натомість, моя колишня дружина вела неналежний спосіб життя: вживала спиртні напої та зустрічалася з різними чоловіками в моїй же квартирі», є підставою зустрічного позову відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком і стосується його предмета, ця підстава підлягає доказуванню в цивільній справі №127/7633/20, а тому підстав для задоволення позову у цивільній справі №127/27821/20 про захист честі, гідності та ділової репутації немає.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації: визнання недостовірною та такою, що порушує права, інформацію, зобов"язання спростувати недостовірну інформацію необхідно відмовити.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн не доведена і пов"язана з вимогою про визнання недостовірною інформацію та спростування її, яка задоволенню не підлягає, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 277, 201, 299, 1167, 23 ЦК України,

постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р.,

ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації: визнання недостовірною та такою, що порушує права, інформацію, зобов"язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлено 03.12.2021 р.

Суддя О.О.Венгрин