Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2021 Справа №607/14990/21

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Бублінської О. Ю.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також зареєстрований її онук - ОСОБА_2 , який понад 13 років не проживає у вказаному помешканні, його речі та майно у квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та здійсненні поточних ремонтів він не приймає. Разом із цим, позивачка вказує, що реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її права як власниці даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

01 червня 2020 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРВ №260899, виданого державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №64.

Як убачається із копії будинкової книги та із довідки №1708/21, виданої 17 серпня 2021 року, виданої ТзОВ «СОВР-1» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , її син - ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_2 .

Згідно Акту, складеного 1 серпня 2021 року комісією ТОВ «СОВР-1» у складі головного інженера - Богун Ю.Б., паспортиста - ОСОБА_4 , затвердженого директором ТОВ «СОВР-1» Вітушинським В.П., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає.

Допитина у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала, що з 1973 року проживає у квартирі АДРЕСА_3 , мешкає в одному під`їзді з позивачкою ОСОБА_1 . Їй відомо, що онук позивачки - ОСОБА_2 у 2007 році виїхав у Сполучені Штати Америки, де постійно проживає. Вона часто буває у гостях в ОСОБА_1 , речей та майна відповідача у квартирі не бачила.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Стверджує, що онук ОСОБА_1 - ОСОБА_2 виїхав із батьками у Сполучені Штати Америки близько п`ятнадцяти років назад, після виїзду у будинку вона його не бачила.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає із позивачкою ОСОБА_1 . Знає, що відповідач ОСОБА_2 , який є онуком позивачки, разом із своїми батьками виїхав у Сполучені Штати Америки приблизно у 2007-2008 роках, з того часу у квартирі ОСОБА_1 він не проживає, перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_1 своєму онуку не чинила.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, таких домовленостей між сторонами спору не існувало.

У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , близько тринадцяти років не проживає у вказаному помешканні, його речі та майно у житлі відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано.

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.

Реквізити сучасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка