Справа №613/957/20 Провадження № 2-др/613/1/21
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 лютого 2021 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участі секретаря Дегтяр А.Ю.,
першого відповідача ОСОБА_2 ,
представника першого відповідача Векленка В.І. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові питання про ухвалення додаткового рішення за заявою відповідача ОСОБА_2 про розподіл судових витрат по цивільній справі № 613/957/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Харченко Тетяни Павлівни про визнання права спільного користування балконом, усунення перешкод у користуванні об`єктом спільного користування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності,-
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 04.01.2021 по справі № 613/957/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Харченко Тетяни Павлівни про визнання права спільного користування балконом, усунення перешкод у користуванні об`єктом спільного користування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

04.01.2021 в судовому засіданні до початку судових дебатів представником відповідача - адвокатом Векленком В.І. було зроблено заяву про стягнення з позивачів судових витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., понесеним відповідачем ОСОБА_2 , та повідомлено, що докази на підтвердження вказаних судових витрат, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, будуть надані суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення.

11.01.2021 відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду письмову заяву щодо розподілу судових витрат, в якій він просить суд стягнути з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом даної цивільної справи № 613/957/20, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд в задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо розподілу судових витрат відмовити в повному обсязі. Вказує, що у договорі про надання правової допомоги від 20.10.2020 та додатковій угоді до нього від 04.01.2021, Замовник зобов`язаний виплатити Виконавцю гонорар, а в акті здачі приймання наданої правової допомоги вказано, що загальна вартість наданої правової допомоги (наданих послуг та виконаних робіт) становить 7000,00 грн. У квитанції про сплату коштів зазначено, що сплачено саме гонорар. Таким чином, у договорі, додатковій угоді, акті та квитанції наявні розбіжності, внаслідок чого стає незрозумілим, яку саме форму винагороди просить стягнути відповідач. Акт вказує на винагороду за надані послуги у вигляді переліку послуг, але договір та документ, який безпосередньо підтверджує отримання грошових коштів (квитанція), вказує саме на гонорар. Зазначена в акті вартість послуг не може вважатися гонораром, оскільки останній має або фіксовану форму, або погодинну оплату. Крім того, зазначив, що на початку правовідносин між позивачем та його адвокатом (20.10.2020) договір не містив ані розміру (як у фіксованій, так і в погодинній формі), строку та порядку надання послуг, що є порушенням ст.903 ЦК України. Додаткова угода між сторонами була укладена 04.01.2021 - у день ухвалення рішення по справі. До підписання цього документу порядок розрахунку між сторонами не був зафіксований взагалі. Підписання цього документу здійснювалось вже після ухвалення рішення (проголошення вступної та резолютивної частини рішення), оскільки суд не відобразив у рішенні питання про судові витрати. Акт було укладено 09.01.2021. Тобто, під час всього розгляду справи і до проголошення рішення включно між відповідачем та його адвокатом були відсутні будь-яким чином закріплені розрахункові зобов`язання, вказані зобов`язання були закріплені лише після отримання позитивного для відповідача рішення суду. Крім того, вказує, що попереднього розрахунку судових витрат або витрат на правничу допомогу відповідач не надав, а тому встановити походження вказаної суми та реальність понесених витрат не виявляється можливим.

Враховуючи викладене, судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення за заявою відповідача про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З метою вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення судом було викликано сторони в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник Векленко В.І. в судовому засіданні підтримали заяву про розподіл судових витрат, просили стягнути з позивачів солідарно суму витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., понесених ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи № 613/957/20.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Крім того, вважав, що розмір судових витрат на правничу допомогу адвоката, заявлений відповідачем до стягнення, є завищеним, оскільки дана справа не є надто складною.

Позивач ОСОБА_4 та відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Харченко Т.П. в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та приватного нотаріуса Харченко Т.П.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи №613/957/20, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 4-6 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2020 між відповідачем ОСОБА_2 (Замовник) та адвокатом Векленком Віталієм Івановичем (Виконавець) було укладено договір (угоду) про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе надавати Замовнику юридичну (правову) допомогу на умовах, передбачених Договором, а саме, здійснювати представництво та захист інтересів ОСОБА_2 у цивільній справі № 613/957/20 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання права спільного користування балконом, у Богодухівському районному суді Харківської області, в усіх державних та судових установах України, за що Замовник зобов`язується виплатити Виконавцю гонорар, визначений домовленістю (т. 1, а.с. 215).

Згідно з додатковою угодою від 04.01.2021 до договору (угоди) про надання правової допомоги від 20.10.2020, сторони домовились внести зміни до п.1.1 договору та викласти його в наступній редакції : «Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе надавати Замовнику консультаційну та юридичну (правову) допомогу на умовах, передбачених Договором, а саме, здійснювати представництво та захист інтересів ОСОБА_2 у цивільній справі № 613/957/20 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 «про визнання права спільного користування балконом», яка знаходиться на розгляді у Богодухівському районному суді Харківської області (надалі - Доручення), в усіх державних та судових установах України, за що Замовник зобов`язується виплатити Виконавцю гонорар, визначений домовленістю (т.1, а.с.216).

За виконання Доручення та надану правову допомогу Замовник сплачує суму коштів, відповідно до обсягу наданої Виконавцем правової допомоги, яка фіксується в акті здачі-приймання наданої правової допомоги (наданих послуг і виконаних робіт). Розмір та строки оплати встановлюються у вказаному Акті здачі-приймання наданої правової допомоги (наданих послуг і виконаних робіт).».

Як зазначалось вище, 04.01.2021 в судовому засіданні до моменту оголошення судових дебатів представником відповідача було зроблено заяву про стягнення з позивачів витрат на правничу допомогу, повідомлено, що сума цих витрат становить 7000 грн., та зазначено, що докази на підтвердження цих витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням такої заяви представника відповідача, зробленої у встановлений законом строк, беручи до уваги відсутність повного обсягу доказів на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідача на правничу допомогу в порядку ухвалення додаткового рішення, визначеному статтею 270 ЦПК України.

Беручи до уваги, що відповідачем було повідомлено суму судових витрат, яка підлягає розподілу, безпосередньо у судовому засіданні, в якому був присутній позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 , суд вважає необґрунтованими доводи позивача, викладені у письмових запереченнях, про те, що розмір винагороди адвоката не було визначено сторонами договору до моменту ухвалення рішення по справі.

Відповідачем ОСОБА_2 було надано до суду детальний розрахунок суми судових витрат, понесених відповідачем у цивільній справі № 613/957/20, а також копію акту здачі-приймання наданої правової допомоги (наданих послуг та виконаних робіт) від 09.01.2021, відповідно до яких адвокатом Векленком В.І. було надано ОСОБА_2 наступну правову допомогу : вивчення, правовий аналіз законодавства та судової практики, що регулюють питання щодо визнання права спільного користування балконом - вартість послуги 500,00 грн.; вивчення первісної позовної заяви від 31.08.2020 та доданих до неї документів, вивчення уточненої позовної заяви від 09.09.2020, їх правовий аналіз - 500,00 грн.; консультація, узгодження правової позиції у справі - 250,00 грн.; вивчення уточненої позовної заяви від 11.11.2020 та доданих до неї документів, їх правовий аналіз - 500,00 грн.; вивчення, правовий аналіз законодавства та судової практики, що регулюють питання щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру - 500,00 грн.; консультація, узгодження правової позиції у справі (з урахуванням уточненої позовної заяви та нових позовних вимог) - 250,00 грн.; підготовка відзиву на уточнену позовну заяву від 23.11.2020 (отриманий судом 26.11.2020) - 500,00 грн.; участь у судовому розгляді справи (всього 4 судових засідання : 22.10.2020, 06.11.2020, 11.11.2020, 04.01.2020) - 4000,00 грн., всього 7000,00 грн. (а.с.217-219).

З наданої відповідачем копії квитанції від 09.01.2021, ОСОБА_2 було сплачено адвокату Векленку В.І. гонорар за виконання доручення у цивільній справі № 613/957/20 згідно з договором від 20.10.2020 в сумі 7000,00 грн. (а.с.220).

Зазначені вище докази відповідачем було надано суду у перший робочий день (11.01.2021) після спливу 5-денного терміну з дня ухвалення рішення суду (04.01.2021), у зв`язку з чим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 124 ЦПК України, суд вважає вказані докази такими, що подані вчасно.

Надання адвокатом Векленком В.І. вказаної правничої допомоги підтверджується наявними в матеріалах справи відзивом на уточнену позовну заяву (поданий 26.11.2020 - після укладення договору про надання правової допомоги від 20.10.2020), а також журналами судових засідань від 22.10.2020, 06.11.2020, 11.11.2020, 04.01.2020 (а.с. 90-91, 95-96, 123-125, 141-143, 188-195).

Вартість наданої правничої допомоги суд вважає співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо тверджень позивача ОСОБА_1 про те, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не відповідає складності справи, яка не є надто складною, суд вважає за необхідне вказати, що позовна заява, яка уточнювалась позивачами в ході розгляду справи, містить 5 позовних вимог по суті справи до 5 відповідачів, а її розгляд у суді включав 4 фактично проведених судових засідання.

Жодних доказів не співмірності розміру понесених судових витрат в сумі 7000 грн. складності справи позивачами надано не було.

При цьому, як вбачається з наданих позивачами квитанцій від 31.08.2020 № 34 та № 35, позивачами було сплачено їх представнику за надання правничої допомоги у даній справі (підготовка матеріалів, подання позову, участь у розгляді справи в суді) сум в розмірі 4000 грн. та 3500 грн., а всього 7500,00 грн.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про завищений розмір судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу.

Щодо доводів позивача про невизначеність виду винагороди адвоката, розмір якої складає суму витрат відповідача на правничу допомогу, суд зазначає, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено єдину форму винагороди адвоката - гонорар.

У відповідності до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», додатковою угодою від 04.01.2021 до договору про надання правової допомоги від 20.10.2020 передбачено порядок обчислення гонорару - на підставі акту приймання-передачі наданої правової допомоги в залежності від обсягу наданої Виконавцем правової допомоги.

Актом приймання-передачі наданої правової допомоги за кожний вид робіт розрахунком та актом приймання-передачі наданої правової допомоги передбачено певний розмір плати, а розмір гонорару обчислено виходячи з фактично наданих видів правової допомоги та фіксованого розміру плати за кожний вид правової допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу та факт їх понесення повністю підтверджено наданими відповідачем доказами.

З приводу посилань позивача на постанову Верховного Суду від 09.06.2020 по справі № 466/9758/16-ц, суд зазначає, що у вказаній постанові Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у стягненні на користь позивача судових витрат, оскільки заявником не було надано належних та допустимих доказів, зокрема, відповідної квитанції, які б підтверджували факт сплати адвокату суми гонорару.

Разом з тим, у даному випадку такі докази були надані суду.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд не вирішив питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення по суті справи, у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивачів на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн., які були сплачені ОСОБА_2 та підтверджені документально.

Беручи до уваги, що позов заявлено двома позивачами, суд вважає, що вказану суму витрат слід стягнути з позивачів солідарно, по 3500,00 грн. з кожного.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України та пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України прямо передбачено обов`язок суду вирішити питання про судові витрати за заявою сторони в десятиденний строк з дня подання такої заяви та доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, якщо таке питання не було вирішено судом у рішенні по суті.

Вирішення судом питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення законодавцем не поставлено в залежність від набрання основним судовим рішенням законної сили.

При цьому, позивачі не позбавлені можливості викласти свої заперечення проти додаткового рішення з питання розподілу судових витрат до апеляційної скарги на рішення суду від 04.01.2021.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 263-265, 268, 270, 352, 354, 355, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 613/957/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Харченко Тетяни Павлівни про визнання права спільного користування балконом, усунення перешкод у користуванні об`єктом спільного користування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повне судове рішення складено 09.02.2021.

Суддя О.С. Сеник