Номер провадження: 22-ц/813/533/21
Номер справи місцевого суду: 521/1548/15-ц
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Поворозко І.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представників ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 ,

переглянувши справу №521/1548/15-ц за позовом ОСОБА_1 в особі правонаступників до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підтриманою правонаступниками, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року у складі судді Гуревського В.К., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 3 лютого 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 24 червня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; Державний акт серія ЯА №164371 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136, набуту на підставі договору купівлі-продажу, отримав 17 грудня 2004 року. На земельній побудував будинок, свідоцтво про право власності на житловий будинок отримав 20 липня 2001 року. Рішенням Біляївського районного суд Одеської області від 7 квітня 2009 року №2-91/2009 визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0136, укладений між ним та ОСОБА_4 , але при винесенні рішення не було взято до уваги, що на ділянці знаходився будинок. У 2008 році стало відомо, що ОСОБА_4 , вважаючи себе власником земельної ділянки, зніс будинок. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 97077,00 грн. на відшкодування матеріальних збитків, завданих знесенням будинку. Вважаючи, що був незаконно позбавлений права власності не лише на будинок, а й на земельну ділянку, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 253944,00 грн. на відшкодування завданих незаконним відчуженням земельної ділянки, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, зазначивши, що право власності на земельну ділянку він набув на підставі судового рішення, яке з набранням законної сили стало підставою для отримання ним 5 травня 2008 року державного акту на право власності на земельну ділянку. 2 червня 2010 року земельну ділянку продав ОСОБА_9 ОСОБА_1 ніколи не оскаржував його права власності на земельну ділянку, не заявляв вимог щодо будівництва споруд та ведення господарства на спірній ділянці, що надає підстави для відмови в позові за спливом позовної давності. Щодо судового рішення про відшкодування матеріальних збитків від знесення будинку, то рішення скасовано в касаційному порядку (т.1 а.с.62-64).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.226-232).

Висновок суду мотивовано тим, що між сторонами виникли відносини з приводу купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності. Волевиявлення сторін було направлено саме на здійснення купівлі-продажу спірної ділянки. Умови цієї домовленості не виконані, а тому вимоги щодо стягнення на користь позивача збитків, завданих йому незаконним відчуженням земельної ділянки, не можуть бути задоволені, оскільки рішення судів, на підставі яких у ОСОБА_4 виникло право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , скасовані, зареєстрованим власником на земельну ділянку вже є інша особа. Позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права та може звернутися до суду в порядку витребування майна (земельної ділянки) з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 3 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 вересня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.236-237).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у не прийнятті обставин, викладених ним в позові.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці (апеляційна скарга фактично повторює позовні вимоги та їх обґрунтування).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує недоведеністю вимог. Апеляційна скарга побудована на рішенні апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року, що скасоване в касаційному порядку 27 травня 2015 року. Завдання ним ОСОБА_1 шкоди знесенням будинку спростовано рішеннями судів, що набрали законної сили, тому ці обставили не підлягають новому доказуванню. Жодних інших посилань чи доводів скоєння ним протиправних дій, що призвели до завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди за змістом апеляційної скарги не наведено. Окрім відсутності належних та допустимих доказів протиправності його дій, за змістом апеляційної скарги відсутнє будь-яке обґрунтування й вимог про стягнення 253944,00 грн. В суді першої інстанції ОСОБА_1 посилався на будівельно-технічну експертизу, проведену 22 вересня 2014 року в іншій справі, у якій йому в задоволенні позову відмовлено повністю. Жодних інших обґрунтувань ціни позову справа не містить (т.2 а.с.16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 квітня 2019 року залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в якості правонаступників померлого ОСОБА_1 до участі в справі №521/1548/15-ц (т.2 а.с.49-50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 липня 2019 року залучено ОСОБА_7 в якості правонаступника померлого ОСОБА_1 , залученого ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 квітня 2019 року в якості правонаступника померлого ОСОБА_1 (т.2 а.с.60-61).

В ході апеляційного провадження представник ОСОБА_8 в інтересах правонаступника ОСОБА_2 надав пояснення, за змістом яких дійсно рішення судів, на підставі яких у ОСОБА_4 виникло право власності на земельну ділянку, скасовані, власником на даний час земельної ділянки є інша особа. Однак судом першої інстанції не враховано той факт, що саме з вини ОСОБА_4 було незаконно відчужено спірну земельну ділянку на користь третьої особи, чим саме і було спричинено матеріальні збитки позивачу. У розумінні положень статті 1166 ЦК України ОСОБА_4 є винною особою, оскільки саме через його протиправні дії позивач був незаконно позбавлений права власності на об`єкти нерухомості, що спричинило матеріальні збитки (т.2 а.с.95-96).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №164371 ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 24 червня 1998 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1-1134, належала земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, цільового призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташована за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.4, 5).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2007 року в справі №2-1414/07, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 визнано дійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки ділянка кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянка кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 .

5 травня 2008 року ОСОБА_4 видано Державний акт серія ЯД №970131 на право власності на земельну ділянку серія на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2007 року №2-1414/07 на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, цільового призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану за адресом: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2008 року заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2007 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 7 квітня 2009 року в справі №2-91/2009, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 жовтня 2009 року, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 визнано дійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки ділянка кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянка кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 .

2 червня 2010 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу продав земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, ОСОБА_9 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2012 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 рішення Біляївського районного суду Одеської області від 7 квітня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 7 жовтня 2009 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2012 року позовну заяву ОСОБА_4 про визнання правочину укладеним і дійсним, визнання права власності на земельну ділянку залишено без розгляду.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2013 року, в справі №496/1576/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 2 червня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0136, відмовлено (в касаційному порядку судові рішення не оскаржено).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року, в справі №496/1580/13-ц відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, завданих знесенням будинку, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 (в касаційному порядку ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2018 року у відкритті касаційного провадження на рішення суду першої та апеляційної інстанції відмовлено).

Отже, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136, площею 0,15 га, цільового призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану за адресом: АДРЕСА_1 , набуту на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 24 червня 1998 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1-1134, було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА №164371, виданим 17 грудня 2004 року.

Судове рішення про визнання дійсним укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу земельної ділянки скасовано, правова підстава для набуття ОСОБА_4 права власності, рівно як і видачі ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136, відпала.

ОСОБА_4 не є власником земельної ділянки і не набував раніше земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136 у власність на законних підставах (судове рішення як правова підстава набуття права власності скасовано).

З 2 червня 2010 року земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0136 зареєстрована на праві власності ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу.

Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано статтею 387 ЦК України; право власника на витребування майна від добросовісного набувача передбачено статтею 388 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що порушене право ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0136 підлягає захисту в порядку статей 387, 388 ЦК України, з чим суд апеляційної інстанції погоджується.

Щодо відповідальності ОСОБА_4 на підставі статті 1166 ЦК України, то відповідальність за завдану майнову шкоду за даною нормою права є відповідальністю у недоговірних зобов`язаннях на загальних підставах.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Протиправність дій відповідача ОСОБА_4 обґрунтовується незаконним позбавленням позивача ОСОБА_1 права власності на об`єкти нерухомості (земельну ділянку та будинок), проте перехід права власності на земельну ділянку від ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відбувся на підставі судового рішення, а не дій ОСОБА_4 . Скасування судового рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки надавало ОСОБА_1 можливість захисту права власності в порядку статей 387, 388 ЦК України.

Склад цивільного правопорушення (його елементи: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина), який є юридичною підставою відповідальності, що згідно статті 1166 ЦК України виникає внаслідок заподіяння шкоди, відсутній.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підтриману правонаступниками, залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 в особі правонаступників до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова