Номер провадження: 22-ц/813/9601/21
Номер справи місцевого суду: 509/1105/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

Смирнової Ганни Анатоліївни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності?на майно, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Кочко В.К. 07 червня 2021 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності?на майно.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 квітня 2021 р. вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на житловий будинок, що належить ОСОБА_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До суду першої інстанції від представника відповідач надійшла заява про зустрічне забезпечення позову, у якій останній просив застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 70 000 гривень. В обґрунтування зазначив, що у позивача ОСОБА_1 відсутнє будь-яке нерухоме майно на території України, відсутні будь-які доходи, наявні сім виконавчих проваджень.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 червня 2021 року зобов`язано позивача ОСОБА_1 внести, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеські області грошові кошти в сумі 70 000 грн. в якості забезпечення відшкодування збитків відповідача відповідно до вимог ч. 4 ст. 154 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, враховуючи відсутність доказів загрози завдання відповідачу збитків внаслідок накладення арешту на майно, у суду були відсутні підстави для вжиття зустрічного забезпечення у зв`язку із забезпеченням позову, оскільки ризики спричинення шкоди є непідтвердженими.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із наявності збитків, понесених відповідачем, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів зустрічного забезпечення може завдати суттєві збитки відповідачу.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України, метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладення арешту на житловий будинок може завдати збитків відповідачу, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) на території України.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зустрічного забезпечення є необґрунтованим .

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не і визначився з характером спірних правовідносин, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 червня 2021 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 червня 2021 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе