Справа №932/3893/21
Провадження № 2/932/1769/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник», про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2021 року, позивач, звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що 16.11.2020 року вона стала власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1456, виданого 16.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В. У тому ж місяці до неї стали надходити квитанції ЖБК №63 про сплату комунальних послуг, з яких стало відомо, що за попередніми власниками рахується борг по сплаті за комунальні послуги у розмірі 130 072 грн. 69 коп. Квитанції за листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року надходили з зазначенням «гр. ОСОБА_3», а квитанції за лютий та березень 2021 року надходили з зазначенням «гр. ОСОБА_1 ». Таким чином, будучи обізнаним про зміну власника квартири відповідач не припинив включати у квитанції окремою графою суму боргу попередніх власників, додаючи цю суму у графу «до сплати». При неодноразовому зверненні до голови ЖБК №63 з інформуванням про безпідставність нарахування їй боргу попередніх власників та з проханням його списання, остання ніяким чином не реагує та продовжує включати у квитанції зазначену суму боргу. Зміст квитанції на сплату комунальних послуг за своєю суттю є письмовою вимогою про сплату зазначених сум. Таким чином, для неї можуть виникнути суттєві негативні наслідки у звязку з включенням заборгованості попередніх власників квартири у поточні квитанціїта подальшим обліком заборгованості як заборгованості ОСОБА_1 ОСОБА_2 , голова ЖБК №63, навмисно ухиляється від вирішення питання щодо безпідставного боргу за комунальні послуги, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просила суд визнати неправомірними дії голови ЖБК №63 щодо нарахування їй заборгованості за комунальні послуги у розмірі 130 072 грн. 69 коп., що виникла з вини попередніх власників квартири у період часу до листопада 2020 року та зобов`язати відповідача не нараховувати заборгованість за комунальні послуги у розмірі 130 072 грн. 69 коп., що виникла з вини попередніх власників квартири у період часу до листопада 2020 року та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_1 за комунальні послуги в майбутньому.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді від 18.05.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі, яка була отримана. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є такими, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 16.11.2020 року ОСОБА_1 стала власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1456, виданого 16.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., згодом була з`ясована наявність непогашеної заборгованості за комунальні послуги перед відповідачем в розмірі 130 072 грн. 69 коп., по даній квартирі, в якій проживає позивач.

Будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник».

Встановлено, що заборгованість виникла ще за часів попередніх власників квартири АДРЕСА_3 «гр. ОСОБА_3».

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлено законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання е оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посяг; гарантовано ч.4 ст.55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з ч.5 ст. 137 ЖК України, Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.

Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особа, яка отримує житлово-комунальні послуги зобов`язана оплачувати їх у строки, встановлені договором і законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосудця, суд захищає права, свободи та інтересі фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначенні законами України.

Виходячи з аналізу зазначених норм права у сукупності, суд приходить до висновку про те, що, обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права шляхом скасування нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання відповідача не нараховувати борги попередніх власників не передбачений діючими нормами чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що на даний час права позивача не порушені з боку відповідача, дана сума заборгованості не стягується з позивача в судовому порядку, не було відключення від споживання комунальних послуг на підставі заборгованості, так як і не було будь-яких інших заходів проти позивача через несплачену заборгованість, будь-яких доказів порушення відповідачем прав позивача матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник», про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева