Номер провадження: 22-ц/813/4684/21
Номер справи місцевого суду: 511/32/20
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код РНОКПП НОМЕР_1 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, п/р НОМЕР_2 AT «Ощадбанк», МФО 328845) надміру отримані кошти у розмірі 22685,30 гри. (Двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять грн. 30 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код РНОКПП НОМЕР_1 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішеням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року повністю і ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 вересня 2020 року виправлено описку в рішенні Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.06.2020 року, по цивільній справі №511/32/20, провадження 2/511/140/20 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, представник позивача: Надутик Олена Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії виключивши з тексту рішення посилання на ст.ст. 280,284 ЦПК України (а.с. 101, 101 зворот).

У відзиві на апеляційну скаргу, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на її необгрнутованість, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року залишити без змін. (а.с. 106-108).

В судове засідання, призначене на 02.12.2021 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Окрім того, 26.11.2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Зайцевої Вікторії на електрону пошту апеляційного суду надійшло клопотання, у якому представник просить розгляд справи, призначений на 02.12.2021 року розглянути без участі представника Головного управління.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 22.04.2019 року була подана заява про призначення пенсії за віком відповідно до ст.44 Закону Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за місяць до досягнення пенсійного віку.

На підставі зазначеної заяви, з 21.05.2020 року відповідачу була нарахована пенсія відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачені умови призначення пенсії за віком (а.с.9-10).

Судом також встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 04.06.2019 року поданної на ім`я начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обасті, заявник ОСОБА_1 повідомила, що раніше ніяких видів пенсії не отримувала (а.с.11).

Згідно довідки КНПСВТГ «Роздільнянський районний центр первинної медико -санітарної допомоги» №49 від 31.05.2019 року було підтверджено період роботи необхідний для одноразової допомоги (а.с.12).

Відповідно до розпорядження Пенсійного фонду України від 06.06.2019 року ОСОБА_1 була нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 22685,30 грн. Зазначена одноразова допомога була виплачена у липні 2019 року. (а.с.13)

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.09.2019 року діяльність Роздільнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області припинено.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду» Роздільнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізоване шляхом приєднання до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - головне управління). Таким чином, головне управління є правонаступником об`єднаного управління.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, від 01.11.2019 № 31 було встановлено отримання ОСОБА_1 надміру виплаченої суми пенсії відповідно до якого , оскільки ОСОБА_1 отримала виплату, яка їй була не належна, тому склалася переплата в розмірі 22685,30 грн. Зазначене рішення ОСОБА_1 отримала 13.11.2019року (а.с.15-16).

До теперишнього часу, доказів про добровільне повернення відповідачкою надмірно виплаченої пенсії суду не надано.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що на час звернення за призначенням одноразової грошової допомоги 04.06.2019 року ОСОБА_1 вже отримувала пенсію за віком, котра була призначена 23.04.2019 року, однак приховала даний факт, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, згідно п.7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ( Закону №1058) грошова допомога надається особам, які на день досягнення пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону 1058, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 і мають страховий стаж для жінок 30 років на таких посадах, а також до цього не отримували будь яку пенсію.

Відповідно до ст.3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч.2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судовим розглядом справи встановлено, що на час звернення за призначенням одноразової грошової допомоги - 04.06.2019 року ОСОБА_1 вже отримувала пенсію за віком, котра була призначена їй 23.04.2019 року, однак даний факт остання приховала.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 діяла недобросовісно, отримуючи виплату одноразової грошової допомоги , у звязку із чим склалася переплата в розмірі 22685,30 грн., тому апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають задоволенню в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом не було враховано те, що вона мала 30 років страхового стажу до дня призначення пенсії та не отримувала будь яку пенсію, тобто соціальну, у зв`язку із втратою годувальника та по інвалідності, а лише з 21.05.2019 року їй була призначена пенсія за віком.

Разом з тим, вказані доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на те, що як встановлено судом, у відповідності доп.7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», грошова допомога надається особам, які на день досягнення пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону 1058, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 і мають страховий стаж для жінок 30 років на таких посадах, а також до цього не отримували будь яку пенсію.

Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 на час час звернення за призначенням одноразової грошової допомоги, тобто 04.06.2019 року вже отримувала пенсію за віком, яка їй була призначена 23.04.2019 року, що унеможливлювало отримання нею одноразової грошової допомоги, навіть за наявності 30 років страхового стажу для жінок.

Наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, в цілому зводяться до переоцінки доказів та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.12.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда