Провадження № 2/161/1268/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

05.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 29.04.2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_3 . На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, втрати взаємоповаги та підтримки один відносно одного. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, оскільки їхня сім`я існує суто формально. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 29.04.2011 року Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 273.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2020 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 сторонам надано строк для примирення терміном на 2 місяці (а.с. 21).

До початку судового засідання позивачко було подано до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 23).

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься його власноручна розписка (а.с. 22). Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

В судовому засіданні 10.12.2020 року відповідач позов не визнав, суду пояснив, що твердження позивачки про те, що він допустив про подружню зраду не відповідає дійсності. Разом з позивачкою він не проживає лише один місяць, а тому, на його думку, їх сім`я ще не розпалася, вони можуть примиритися. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає, що неявка відповідача в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки відповідач був присутнів в попередньому судовому засіданні та надав суду пояснення по суті даного спору.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) перебувають у шлюбі з 29.04.2011 року, який було зареєстровано Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 273. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 4).

За час шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_5 . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц.

Разом з тим, протягом наданого судом строку на примирення, сторони не примирилися, про що свідчить заява ОСОБА_1 , відповідно до якої вона наполягає на розірванні шлюбу, а тому збереження сім`ї є недоцільним.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття поваги, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя, на даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а також її спільним із відповідачкою малолітнім сином, а тому шлюб підлягає розірванню.

Також суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивача на свободу та особисту недоторканість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою прізвище « ОСОБА_6 », про що вона зазначила у своїй заяві (а.с. 23).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід також стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 273 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 11 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська