Справа № 464/5724/20 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2881/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:47
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симця В.І.;

адвоката Домітращук І.М. представника позивачки ОСОБА_1 ;

прокурора Слиш Г.С.;

Злепка К.І. представника ДП «ЛПП Україна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Дочірнього підприємства «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП», Львівської обласної прокуратури та Головного управління національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила стягнути з Державної казначейської служби на користь позивачки 1 000 000 грн., а з Дочірнього підприємства «ЛПП Україна» - 300 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 01.10.2018 року слідчим Залізничного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0003575 було винесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. 11.10.2018 року слідчим за погодженням з прокурором позивачці було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а отже - саме 11.10.2018 року розпочалась стадія притягнення позивачки до кримінальної відповідальності. У жовтні 2018 року обвинувальний акт відносно позивачуки був скерований до суду, однак в ході розгляду кримінальної справи прокурор на підставі ст. 338 КПК України змінив позивачці обвинувачення та кваліфікував її дії як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України - самоправство. Обґрунтовуючи нове обвинувачення, прокурор фактично відмовився від обвинувачення позивачки у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. В подальшому, 06.07.2020 року, представник потерпілого ДП «ЛПП Україна АТ «ЛПП» подала заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти зміни обвинувачення на ст. 356 КК України та відмовляється від підтримання вказаного обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.07.2020 року вказане кримінальне провадження закрите у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. З урахуванням наведеного, позивачка вважає, що у період з 11.10.2018 року по 06.07.2020 року вона безпідставно перебувала під слідством і судом, а відтак незаконними діями слідчого та прокурорів (які здійснювали процесуальний нагляд, погоджували підозру, затверджували обвинувальний акт та підтримували державне обвинувачення у суді) їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона тривалий час (1 рік 8 місяців та 25 днів) була змушена захищатись від надуманого обвинувачення, втратила роботу, на якій пропрацювала багато років, довіру співробітників, їй довелось змінити місце проживання з міста Львова на місто Київ, діти були змушені змінити місце навчання. Вказані моральні страждання вона оцінює у 1 000 000 грн. та на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просить стягнути такі кошти з держави в особі Державної казначейської служби України. Внаслідок підтримання незаконного обвинувачення представником ДП «ЛПП Україна АТ «ЛПП» вона теж зазнала моральних страждань, які оцінює у 300 000 грн. (том 1, а.с. 1-7, 98-104).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю (том 2, а.с. 109-111).

Дане рішення оскаржила представник позивачки.

Представник апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вважає, що «зміна обвинувачення позивача з ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України на ст. 356 КК України в обраний прокурором спосіб відбулась всупереч кримінально-процесуального закону».

Звертає увагу на те, що одним з відповідачів по справі є Дочірнє підприємство «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП», «представники якого підтримували обвинувачення позивачки», а відтак вважає, що позовні вимоги до цього відповідача підлягали до задоволення на підставі частин 1-3 статті 23 ЦК України та статті 1167 ЦК України(том 2, а.с. 119-125).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Як вбачається з позовної заяви та уточнень до неї, позивачка свої позовні вимоги до відповідачів (в тому числі і до Дочірнього підприємства «ЛПП Україна АТ «ЛПП») обґрунтовує посиланням на статтю 56 Конституції України, статтю 1176 ЦК України та положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (том 1, а.с. 1-8, 98-104).

Частиною 2 вищезгаданої статті 1176 ЦК України встановлено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Законом, який визначає випадки, коли у фізичної особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статтею 2 якого встановлено вичерпний перелік таких підстав і обов`язковою умовою такого відшкодування є незаконність дій згаданих органів або їхніх посадових осіб.

Згідно обвинувального акту, копія якого є наявною у матеріалах справи, 01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 стосовно потерпілого, Дочірнього підприємства «ЛПП Україна», вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 356 Кримінального кодексу України (том 1, а.с. 68-70).

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 06 липня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, було закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення (том 1, а.с. 71-73), тобто з нереабілітуючих обставин.

Вищезгадана ухвала ніким (в тому числі і обвинуваченою (позивачкою) ОСОБА_1 ) не оскаржувалась і по даний час залишається в законній силі.

За вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно ніби-то незаконності вищезгаданої ухвали Залізничного районного суду міста Львова від 06 липня 2020 року до уваги прийматися не можуть.

Апеляційна скарга також не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає неправомірність чи незаконність дій такого відповідача, як Дочірнього підприємства «ЛПП Україна», яке визнано потерпілим у вищезгаданому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Крім цього, на Дочірнє підприємство «ЛПП Україна», як на відповідача у цивільній справі, аж ніяк не поширюється дія статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», якими позивачка обгрунтовувала свої позовні вимоги, в тому числі і до згаданого відповідача.

В апеляційній скарзі також не зазначено в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) досліджені неповно та (або) неправильно), так само, як не зазначено, які саме нові обставини та (чи) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 травня 2021 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 30 листопада 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.