Провадження № 2/521/4140/21
Ухвала

28 жовтня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання позивача про закриття підготовчого провадження та продовження розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває вищевказана цивільна справа.

До канцелярії суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про закриття підготовчого провадження та продовження розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування заявленого клопотання, позивач вказала, що у зв`язку із запровадженням «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом Sars-Cov-2, на території Одеської області запроваджено карантин.

Також, позивач вказала, що тимчасово, на період дії карантину з 19.10.2021 року до 31.12.2021 року в Малиновському районному суді м. Одеси встановлено особливості роботи суду, зокрема, розгляд справи здійснювати у судових засіданнях, як правило, без участі учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів.

У зв`язку з наведеним позивач просила суд задовольнити клопотання.

Дослідивши подане клопотання, суд дійшов до висновку про таке.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження/ загального або спрощеного; 3) окремого провадження. У п. 4 ч. 6 даної статті зазначено, що малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто з огляду на вищевказане, суд зазначає, що імперативний обов`язок суду проводити розгляд справи про розірвання шлюбу в порядку спрощеного позовного провадження процесуальним законодавством не встановлений.

Разом з тим, з огляду на предмет позову, суд вбачає, що дана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до абз.1 п. 10 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в Постанові, від 21.12.2007 року, № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Також, згідно абз. 2 вказаного пункту Постанови, передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Відповідно до абз. 3 зазначеного пункту Постанови, при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Отже, з наведених норм сімейного законодавства, та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України неприпустимим є формальний підхід при вирішенні справ про розірвання шлюбу.

У своїй позовній заяві позивач не вказує на наявність у подружжя дітей, у зв`язку з чим це питання необхідно з`ясувати у судовому засіданні.

Крім того, як вказує позивачка, відповідач добровільно не бажає подавати спільну заяву про розірвання шлюбу до відділу реєстрації актів цивільного стану.

Тобто, як слідує з тверджень позивача, з боку відповідача відсутня згода на добровільне розірвання шлюбу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для слухання цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, в порядку спрощеного позовного провадження, так як необхідно викликати в судове засідання обидві сторони, з`ясувати взаємовідносини між подружжям, заслухати думку сторін щодо примирення подружжя та надання строку для його реалізації, оцінити конкретні обставини справи.

На думку судді, такий підхід до вирішення справи можливий лише за умови розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи.

Крім того, стосовно вимоги заяви позивачки про закриття підготовчого провадження у справі, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення ОСОБА_2 судової повістки про виклик до суду, чи ухвали про відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та необхідність відкладення підготовчого судового засідання у справі з метою належного повідомлення відповідача.

Керуючись ст. 19, 223 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про закриття підготовчого провадження та продовження розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання на 08 грудня 2021 року об 11 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 212 у приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси (вул. Василя Стуса, 1-а).

Направити відповідачу судову повістку про виклик до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук