Номер провадження 2-з/142/1/21
У Х В А Л А

08 лютого 2021 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А.,

за участю

секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (клопотання) ОСОБА_1 про вжиття заходів зустрічного забезпечення та скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Піщанського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року в даній цивільній справі закрите підготовче провадження та призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

14 грудня 2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить суд вжити заходи зустрічного забезпечення у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову відповідно до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року в даній справі шляхом зобов`язання позивача в десятиденний строк внести на депозитний рахунок Піщанського районного суду Вінницької області грошових коштів в сумі 50 000,00 грн. Також ОСОБА_1 просить скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року, та скасувати арешт на автомобіль Mercedes-Benz Е-270 CDI, 2001 року випуску, кузов НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів зустрічного забезпечення та скасування заходів забезпечення позову, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 годину 00 хвилин 23 грудня 2020 року, в залі судових засідань № 1, з повідомленням учасників справи. 23 грудня 2020 року вказану справу було знято з розгляду до 13 годину 10 хвилин 05 лютого 2020 року.

В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на належний йому автомобіль Mercedes-Benz Е-270 CDI, 2001 року випуску, кузов НОМЕР_1 . Разом з тим, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2011 року в справі 0417/2-1734/2011 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIW3AE00001844 від 16 червня 2007 року в розмірі 41351,90 Доларів США позивачем у справі вже зверталося стягнення на предмет застави - автомобіль Mersedes Benz, модель Е 270, рік випуску 2001, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова НОМЕР_1 , що належить на праві ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В клопотанні зазначено, що повторне звернення стягнення в судовому порядку на один і той же предмет застави за одним і тим же договором застави нормами чинного законодавства не передбачено з огляду на що заявлений в даній справі позов містить всі ознаки завідомо безпідставного. В той же час, в рамках розгляду зазначеної справи, більше трьох років триває арешт належного ОСОБА_1 автомобіля, який накладався ще ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року та саме з цього часу відповідач ОСОБА_1 позбавлений правомочностей власника належного йому на законній підставі майна, правомірність набуття якого ніким під сумнів не ставиться. Таким чином ОСОБА_1 зазначає про відверту непропорційність вжитого в даній справі заходу забезпечення позову, який накладався судом в 2017 році з метою забезпечення реальної можливості виконання судового рішення в майбутньому, проте по суті трансформувався в грубе порушення правомочностей власника автомобіля ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження належним йому майном при відсутності процесуальної зацікавленості перш за все в самого позивача у прийнятті судового рішення в даній справі.

Окрім того, з врахуванням вищевикладеного, з огляду на тривале втручання в можливість правомірно володіти, користуватися та розпоряджатися належним відповідачу майном, яке почалося з червня 2017 роуку та триває до сьогодні, ОСОБА_1 позбавлений можливостей реалізувати усі правомочності власника автомобіля Mersedes Benz, модель Е 270, рік випуску 2001, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова НОМЕР_1 , в тому числі, й за власним бажанням відчужити належне йому майно. Відтак, з врахуванням застосованих судом заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 очікує понести збитки, завдані накладеним судом за клопотанням позивача арештом, що полягає у здешевленні належного йому майна за три календарних роки, що є наслідком звичних ринкових процесів в державі. Таким чином ОСОБА_1 зазначає, що й можливість користуватися автомобілем Mersedes Benz, модель Е 270, рік випуску 2001 для відповідача обмежена через перебування його в арешті та у відповідних базах ГУНП де обліковуються транспортні засоби, на які накладено арешт, а відтак, відповідне майно практично не експлуатується відповідачем. Загальний розмір майнових втрат ОСОБА_1 внаслідок здешевлення належного йому майна та додаткових витрат, пов`язаних з неможливістю належно користуватися автомобілем попередньо оцінюється відповідачем у 50 000,00 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Лучко Р.М. не з`явились, на електронну адресу суду представником Домінчена В.А. подано клопотання про розгляд клопотання про застосування зустрічного забезпечення та про скасування заходів забезпечення позову проводити у їх відсутності, просили задовольнити клопотання за викладених у ньому обставин.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Рой В.Л. подав на електронну адресу суду заяву про слухання справи у відсутності представник АТ КБ «ПриватБанк», в якій також зазначив, що AT КБ «ПриватБанк» заперечує щодо задоволення клопотання ОСОБА_1 з огляду на те що спірний автомобіль є предметом застави, який забезпечує зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором. На даний час за цим кредитним договором існує прострочена заборгованість. Рішенням суду ця заборгованість стягнута з нього, відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього рішення. В межах виконавчого провадження на спірний автомобіль був накладений арешт. Але внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 предмет застави був відчужений іншій особі, а згодом, незважаючи на наявність арешту державного виконавця, право власності на нього набув ОСОБА_2 . З врахуванням цих обставин, судом і були вжиті заходи забезпечення позову. І саме зважаючи на ці обставини, AT КБ «ПриватБанк» вважає скасування заходів забезпечення недоцільним до вирішення спору по суті, оскільки у випадку задоволення клопотання, ймовірне чергове відчуження спірного автомобіля зробить виконання рішення неможливим. Також, AT КБ «ПриватБанк» також заперечує щодо застосування заходів зустрічного забезпечення, так як метою зустрічного забезпечення є гарантування відшкодування збитків сторони, понесених в зв`язку з забезпеченням позову, у випадку, коли місцезнаходження позивача або його майна невідоме або погіршення його майнового стану може ускладнити або зробити неможливим відшкодування збитків позивача. А тому, враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» здійснює банківську діяльність з 1992 року, та за результатом трьох кварталів 2020 року отримав прибуток, що перевищує 20 млрд. гривень, припущення, що у випадку відмови в задоволенні позову він не зможе відшкодувати понесені відповідачем збитки, є безпідставними, а тому представник АТ КБ «ПриватБанк» Рой В.Л. просив відмовити в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову та відмовити в задоволенні клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи викладенні у клопотанні, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на Mersedes Benz, модель Е 270 CDI, 2001 року випуску, кузов НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржено. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Заходи забезпечення позову у даній справі вжиті судом у зв`язку з тим, що суд вважає вказаний позивачем у клопотанні захід забезпечення позову розумним, а також таким, що забезпечить інтереси сторін.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Доводи представника відповідача по справі, викладені у заяві про скасування заходів забезпечення позову, не спростовують необхідності скасування вжитих заходів забезпечення позову у справі, а тому, враховуючи характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог та, беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд приходить до висновку про те, що потреба в забезпеченні позову не відпала та не змінились обставини, що зумовили його застосування.

Оскільки процесуальне рішення у справі не прийнято, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що скасування заходів забезпечення позову є передчасними та істотно може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, дослідивши клопотання в частині вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

В ухвалі про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Як вбачається з клопотання про зустрічне забезпечення представника відповідача посилається на те, що вжиття судом заходів забезпечення позову позбавляє відповідача правомочностей власника в розпорядженні майном, на яке накладено арешт, проте зазначені обставини не підтверджуються доказами.

У клопотанні не обґрунтовано на відшкодування яких саме збитків, що можуть бути спричинені внаслідок забезпечення позову, слід застосувати зустрічне забезпечення, оскільки ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року не було позбавлено відповідача права користуватись майном, на яке накладено арешт.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Окрім того, суд зазначає, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.

За таких обставин, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання в частині вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153, 154, 158, 259, 260, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів зустрічного забезпечення та скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути ухвалена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Суддя: