1Справа № 335/7481/20 2/335/348/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дуда Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є її сином і зареєстрований у вказаній квартирі.

В 2010 році відповідач виїхав на постійне проживання до Російської Федерації, однак перед виїздом, він не знявся з реєстрації в Україні.

27.02.2019 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання в м. Москві Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту громадянина РФ.

Відповідач хоч і зареєстрований за спірною адресою, проте в квартирі не проживає декілька років, не буре участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, особисті речі у квартирі відсутні.

Через те, що відповідач зареєстрований у квартирі, позивачу щомісячно нараховують додаткову вартість комунальних послуг. Крім того, реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачу в оформленні субсидії. Приїхати до України та знятися з реєстрації в добровільному порядку, ОСОБА_2 категорично відмовляється.

Таким чином, оскільки відповідач тривалий час (понад рік) в спірній квартирі не проживає і вибув на постійне місце проживання за межі України, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 року, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Наданий строк є достатнім для забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву та підготування відповідних доказів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду від нього надійшла нотаріальна посвідчена заява про визнання позову та розгляд справи без його участі, де він зазначає, що не заперечує щодо задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.01.2005 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії СВО № 002219; договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коваленко В.В.; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_3.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 03.06.2002 року по теперішній час.

Відповідач є членом сім`ї власника житла, а саме сином позивача, але за місцем реєстрації не проживає більше року.

27.02.2019 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання в м. Москва Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту громадянина РФ.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строк судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що відповідач за адресою реєстрації не проживає без поважних причин понад один рік, добровільно вибув з квартири, зв`язку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування квартирою відсутні, тому відповідач втратив право на користування цим житлом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Повне судове рішення складене 08.02.2021 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації в Україні: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров