ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3490/21 Справа № 202/6058/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Пищида М.М., ознайомившись з апеляційною скарги ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2015 року за заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання по цивільній справі 0417/2-145/2011 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, апелянт обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали посилається на те, що оскаржувана ухвала судом апелянту не направлялася. Про її існування апелянту стало відомо 26.01.2021 року, коли останній перебував у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оцінивши нові підстави для поновлення строку, апеляційний суд керується наступним.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП «Голуб» проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу «Голдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Доводи ОСОБА_1 , що оскаржувана ухвала судом апелянту не направлялася. Про її існування апелянту стало відомо 26.01.2021 року, коли останній перебував у суді першої інстанції апеляційний суд визнає їх неповажними, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення 25.08.2015 року оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 особисто.

Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2015 року підстави для поновлення цього строку є неповажними, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 358 ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,

У Х В А Л И В:

Визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2015 року неповажними.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2015 року за заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання по цивільній справі 0417/2-145/2011 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя: М.М.Пищида