Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1412/21 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 36 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №288/1412/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про захист прав споживача послуг з постачання газу шляхом визнання незаконним припинення газопостачання та зобов`язання відновити газопостачання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Рудник М. І. в смт. Попільня,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист прав споживача послуг з постачання газу, у якому просила визнати дії АТ «Житомиргаз» по припиненню розподілу природного газу на об`єкт газопостачання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 незаконним та зобов`язати АТ «Житомиргаз» відновити розподіл природного газу на об`єкт газопостачання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що вона є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що 30 червня 2021 року, в той час, коли вона перебувала на роботі в місті Житомирі, їй повідомила сестра ОСОБА_3 , що в будинку відсутній природний газ та перекрито запірний пристрій на системі газопостачання з одночасним його пломбуванням.

Зазначає, що її сестра звернулася до Попільнянського відділення АТ «Житомиргаз» із наданням роз`яснень, з яких підстав було припинено газопостачання. Стверджує, що в присутності її сестри працівником АТ «Житомиргаз» було складено акт №8 про відключення (обмеження) від газопостачання та пломбування вхідної запірної арматури за адресою: АДРЕСА_1 на крані дворового вводу та опломбування від 30.06.2021 з підстав, наявності витоку газу.

Вказує, що пізніше на її адресу надійшла копія акту №8 про відключення (обмеження) від газопостачання до якого додано роз`яснення про причини відключення та порядок відновлення газопостачання, також, в акті зазначено, що відключення від газопостачання відбувалося за участю споживача ОСОБА_4 , проте вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що вказане відключення є незаконним, а причина відключення надуманою, так як ніяких підозр на витік газу не було, повідомлень про витік газу за вказаною адресою не надходило, а відповідач не вжив необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, просить визнати порушеними її права, як споживача з постачання газу, визнати дії відповідача по припиненню розподілу природного газу на об`єкт газопостачання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 незаконними та зобов`язати відповідача відновити розподіл природного газу на об`єкт газопостачання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про захист прав споживача послуг з постачання газу шляхом визнання незаконним припинення газопостачання та зобов`язання відновити газопостачання.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що 27 лютого 2021 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що спадщина складається з: земельної ділянки площею 0,1500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2021 позивачка являється власницею житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що після смерті матері ОСОБА_4 , у вказаному вище будинку продовжував проживати батько позивача, який помер.

Зазначає, що після оформлення права власності на вказаний вище житловий будинок, в якому знаходяться газові прилади та до якого проведено природний газ, ОСОБА_1 продовжила користуватися природним газом, претензій щодо несплати послуг з газопостачання, а також доставку (розподілу) природного газу до позивача не надходило. Вказує, що заборгованості за газопостачання у ОСОБА_1 немає. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 користувалася природним газом та сплачувала за споживання природного газу і послуг з розподілу (доставки) природного газу, то у відповідності до п.7 гл.3 розділу VI Кодексу ГРМ вона приєдналася до умов Типового договору з розподілу природного газу, являється власником житлового будинку до якого підведено газопостачання, а тому набула право на звернення до суду з позовом до відповідача, як споживача про захист свого порушеного права. Вказує, що відповідачем був порушений порядок відключення від газопостачання. Зазначає, що акт про припинення та відключення від газопостачання від 30.06.2021 не містить назви пристрою, яким виявлено виток газу, також не містяться показники пристрою за якими робітники відповідача визначили концентрацію природного газу в повітрі та яка стала підставою вважати, що були витоки газу та не вказано конкретне місце витоку газу. Вказує, що позивач не довів суду факт виявлення витоку газу, а тому відключення газу є протиправним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до матеріалів справи підтвердження того, що між нею та відповідачем укладено договір, який відповідає типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам (розподілу природного газу), тобто позивач не являється споживачем послуг з газопостачання, між сторонами відсутні належним чином врегульовані договірні відносини, наявність яких визначає позивача, як споживача послуг із газопостачання, а тому відсутні підстави для звернення до суду з позовом про захист своїх прав та інтересів, як споживача послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно акту № розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором та споживачем від 28 листопада 2017 року, побутовим споживачем за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 лютого 2021 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем є її дочка ОСОБА_1 .

Вбачається, що спадщина складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту №168 про відключення (обмеження) від газопостачання та пломбування вхідної запірної арматури від 30 червня 2021 року, складеного слюсарями: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за участю споживача ОСОБА_4 , на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: п.10.1. 7.12 та ПБСГ п.5.7.1 наявність витоку газу, порушення усунено шляхом відключення газопостачання на крані дворового вводу та опломбування.

06 липня 2021 року за вих. №100-Сл-11624-0721 головним інженером управління експлуатації АТ «Житомиргаз» В.В. Рубахою на адресу ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , направлено повідомлення про те, що 30 червня 2021 року на підставі абз.2 п.5.7 гл.5 роз.V Правил безпеки системи газопостачання та пп.12 п.1 гл.7 роз. VІ Кодексу газорозподільних систем, працівниками АТ «Житомиргаз» було припинено газопостачання будинку за вищевказаною адресою. З питань роз`яснення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу) запропоновано звернутися до Житомирського управління клієнтського сервісу ТОВ «104.ЮА» АТ «Житомиргаз» за адресою: смт. Попільня, вул. Каштанова, 102.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в тому числі на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.11.2017 року №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем.

Відповідно до статті 2 Закону України від 09.11.2017 року №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають, зокрема у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 Закону України від 09.11.2017 року №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання та розподілу природного газу належать до комунальних послуг.

Відповідно до статті 7 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, зокрема: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем врегульовано спеціальним законодавством, яке є пріоритетним у застосуванні до даних правовідносин, зокрема Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 №2494, який розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», іншими нормативними актами та умовами укладених між сторонами договорів.

Відносини, які виникають між постачальником і споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами ГРМ, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, реєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила постачання).

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора ГРМ надати споживачу послугу з розподілу природного газу та обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора та своєчасно сплатити вартість послуги та вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Порядок укладення договорів розподілу природного газу урегульовано розділом VІ Кодексу газорозподільних систем.

Так, договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до мережі.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (пункт 1 глави 3 цього розділу).

За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем.

Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним і регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів.

У відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3,4 глави 3 цього розділу).

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.2015 року №329-VIII "Про ринок природного газу" побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Аналогічні положення містяться й у пункті 22 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №24968, яким передбачено обов`язок споживача укласти з постачальником договір постачання природного газу, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи.

Форма та зміст, умови типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам».

Таким чином, укладення договору постачання природного газу побутовим споживачем є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладення такого договору суперечить вказаним вимогам законодавства.

Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.

Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання визначена в п.12 Правил та може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Пунктом 1 розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем визначено випадки, у яких оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку несвоєчасної та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємницею за законом після смерті ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2021.

На день припинення газопостачання до будинку, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 померла. У зв`язку з її смертю припинилися правовідносини між нею та газопостачальною організацією.

Так, примусове виконання обов`язку в натурі як спосіб захисту застосовується в зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його. Стосується він, зокрема, невиконання обов`язку сплатити кошти за виконану роботу, надані послуги, передати річ кредитору (за договорами купівлі-продажу, міни, дарування з обов`язком передати річ у майбутньому), виконати роботи чи надати послугу за відповідним договором.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач для переоформлення особового рахунку на своє ім`я до підприємства не зверталася. Договір на розподіл та постачання природного газу не укладала.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що позивач є такою, що набула статусу споживача комунальних послуг, приєднавшись до договору (акцепт) у спосіб оплати за спожитий газ після смерті ОСОБА_4 , є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, що вона оплачувала послуги від свого імені. Крім того, не надано доказів, що вона повідомила газорозподільну чи газопостачальну організацію про смерть споживача ОСОБА_4 , а також власник будинку не скористалася своїм правом на укладення договору у спосіб підписання заяви про приєднання до публічного договору, що виключає можливість здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу (пункт 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

Враховуючи те, що спеціальним законодавством передбачено для постачання природного газу побутовому споживачу обов`язкові умови, а саме: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам, тобто оператор ГРМ та постачальник природного газу повинні бути обізнані про особу споживача. При тому такий споживач ідентифікується за персональним ЕІС-кодом.

Отже, сама по собі оплата за спожитий природний газ без зазначення особи-споживача послуг та без її ідентифікації не визначає позивача як споживача послуг у даних правовідносинах.

Тому наведені у рішенні висновки суду є обґрунтованими та відповідають вказаним нормам Кодексу газорозподільних систем та Правил.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції, ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для його скасування не вбачається.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді