РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/361/21
Провадження № 2/327/129/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26.11.2021 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 184598 грн. 10 коп., завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу у розмірі 3000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 50000 грн.. Крім того, позивач ОСОБА_1 прохав стягнути на його користь судові витрати у розмірі 1816 грн. 00 коп..

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (пп.4,5,7-10 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Згідно з ч.4,5 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Крім того, позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Вимоги щодо оформлення позовної заяви, а саме пункти 7-10 частини третьої статті175 ЦПК України, позивачем не виконані взагалі та посилання на них в позові відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, самостійно, як позивач у справі, визначив коло осіб, які повинні брати участь у справі, зокрема, зазначив серед складу учасників справи в якості відповідача лише ОСОБА_2 .. Позивач обґрунтував це, посилаючись на правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка зводиться до того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, ОСОБА_1 не врахував останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, яким була змінена дворічна судова практика стягнення шкоди із заподіювачів шкоди, і яка не враховувала наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В силу вимог ст.1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)), (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону, є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону, є страховик в межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

Відповідно до пп.а ч.41.1 ст.41 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Тобто, якщо ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, співвідповідачем у справі може бути також МТСБУ.

Разом з тим, ОСОБА_1 в позовній заяві взагалі не зазначає відомостей про наявність чи відсутність страхового полісу як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, так і свого, а також не зазначив про своє звернення з метою отримання страхового відшкодування (регламентної виплати) відповідно до вимог Закону, а також не надав докази на підтвердження належності транспортного засобу відповідачу ОСОБА_2 чи іншій особі (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу тощо), та правомірності керування відповідачем таким транспортним засобом під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди (водійське посвідчення тощо).

Крім того, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст. 133 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон-2) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону-2 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Позивачем визначено ціну позову в розмірі 184598 грн. 10 коп., тобто судовий збір за подання позовної заяви має скласти 1845 грн. 98 коп.. Разом з тим, позивачем додано квитанцію про сплату судового збору на суму 1816 грн. 00 коп., тобто на 29 грн. 98 коп. менше.

Крім того, позивачем заявлено як окрему вимогу витрати на експертну оцінку колісного транспортного засобу у розмірі 3000 грн., та не визначено її правової природи, а саме чи ця сума є матеріальною шкодою та має бути доданою до ціни позову, що вплине на розмір судового збору, чи він вважає цю суму судовими витратами, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи.

Також, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3,9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону-2, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

ОСОБА_1 звернувся до суду з двома вимогами, одна з яких має немайновий характер, проте не додав документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. 00 коп..

Також слід зазначити, що згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Наявність зазначених вище обставин згідно частини третьої статті 12 ЦПК України підлягає доказуванню позивачем.

Разом з тим, ОСОБА_1 , посилаючись на певні обставини, в повній мірі не зазначив їх та не підтвердив будь-якими належними доказами, зокрема в частині погіршення стану здоров`я позивача або членів його сім`ї саме після вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в частині порушення звичайного способу життя (необхідність користуватися громадським транспортом через неможливість використання власного транспортного засобу у особистих справах та у справах, пов`язаних з роботою позивача тощо).

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Також, слід зазначити, що відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Разом з тим, до позовної заяви долучено лише звіт з експертної оцінки №108 від 12 жовтня 2021 року (далі Звіт), який не є експертизою, проведеною в досудовому порядку на підставі заяви позивача ОСОБА_1 , за висновками якого зазначено лише можливу (а не точну) вартість відновлюваного ремонту, що не може бути доказом дійсної його вартості. При цьому, суд наголошує на тому, що оцінювач майна при складені Звіту не попереджається про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку, на відміну від експерта, що є гарантією незалежності судового експерта та правильності його висновку відповідно до ст.4 Закону України «Про судову експертизу».

Крім того, за результатами Звіту, можлива (а не точна) вартість відновлювального ремонту склала 202448 грн. 76 коп., що значно більше ринкової вартості автомобіля без урахування пошкоджень при дорожньо-транспортній пригоді, яка могла становити 184598 грн. 10 коп.. Суд вважає необхідним зауважити, що відповідно до статті 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Необхідним критерієм для застосування порядку відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля, є встановлення факту фізичного знищення автомобіля. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження вказаної обставини. Більш того, загальний стан за наданим позивачем Звітом оцінювачем визначено як «гарний».

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують їх, визначитися зі складом учасників справи, оформити позовну заяву у відповідності до вимог ст.175 ЦПК України, додати документ, що підтверджує сплату судового збору у повному розмірі, а також додати документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу немайнового характеру, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, зазначити ціну позову відповідно до заявлених вимог.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стаття 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ