Справа № 349/1650/20
Провадження № 2/349/62/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Могили Р.Г.,

за участі секретарів судового засідання Матасової Н.М.,Савіцької Л.Р, Іванило Т.Є.,

учасники судового провадження:

представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іванов О.О,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №349/1650/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

В листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення з них солідарно боргу за договором позики .

Позов обгрунтовано тим, що 04 січня 2020 між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір позики, що підтверджується написаною ним розпискою, згідної якої позикодавець передає позичальнику грошові кошти на безпроцентній основі, розмір позики складає 917 672,44 грн. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язувався повернути вказані кошти до 30 січня 2020 року.

Одночасно ОСОБА_3 , яка є дружиною позичальника та була присутня при отриманні чоловіком коштів, засвідчила, що вказані кошти отримано в інтересах сім`ї і погодилася спільно повернути позичені кошти, про що склала відповідну розписку. Однак, в зазначений термін, кошти не повернуто. Оскільки відповідачі свої зобов`язання за договором позики не виконали, кошти не повернули, позивач просить суд стягнути з них в солідарному порядку на його користь борг в сумі 917 672,44 грн,а також понесені судові витрати.

Представник відповідачів адвокат Іванов О.О. подав відзив на позовну заяву, де заперечив проти позову.

В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що відповідач ОСОБА_1 з 31 серпня 2018 року по 10 січня 2020 року працював майстром відділу будівництва та експлуатації АЗС на ТОВ «НК Мадейра», зокрема на АЗС у м.Рогатині. Позивач ОСОБА_2 є також працівником даного товариства. Товариство здійснює також відпуск палива за паливними скретч-картами АВІАС. Позивач неодноразово передавав ОСОБА_1 паливні картки з проханням про відпуск пального за ними покупцям, щоб потім гроші сплачені за пальне у вигляді готівки, ОСОБА_1 передавав ОСОБА_2 . Також позивач просив, щоб ОСОБА_1 проводив розрахунки за придбане пальне за допомогою банківських карток платіжної системи VISA, для цього надавав останньому вказані картки. Гроші, які ОСОБА_1 отримував в результаті таких дій він відвозив позивачу в офіс товариства у м.Івано-Франківськ. В січні 2020 року на АЗС була проведена перевірка, в ході якої було виявлено нестачу коштів. Під час перевірки ОСОБА_1 присутній не був, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічного захворювання.

04 січня 2020 року, коли він перебував на лікарняному до нього зателефонував позивач та наказав йому разом із дружиною прибути до офісу для вирішення питання виявленої недостачі. На вказану вимогу в цей же день він прибув по місцю вимоги разом із дружиною ОСОБА_3 , а також з ними були його рідний брат ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 . Перебуваючи в кабінеті позивача , останній звинуватив його у привласненні коштів та погрожуючи кримінальною відповідальністю вимагав, щоб він з дружиною написали розписку про отримання коштів , яких вони фактично не отримували.

Оскільки розписки були написані під примусом, шляхом психолічного тиску на них, а також під впливом тяжких обставин, та кошти, які вказані в розписці відповідачі не отримували, а тому представник відповідачів з цих підстав просив допитати свідків, які були очевидцями даних подій та в позові відмовити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26 листопада 2020 року ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2020 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову у справі.

25 січня 2021 року представник відповідачів адвокат Іванов О.О. подав заяву про допит свідків по справі.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

07 травня 2021 року, 27 липня 2021 року та 12 серпня 2021 року судом постановлялись ухвали про привід свідків.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2021 року відмовлено представнику позивача адвокату Тугаю І.М. у задоволенні заяви про відвід головуючого у справі судді Могили Р Г.

За клопотаннями представників сторін , а також через не виконання працівниками поліції ухвал суду про привід свідків, суд неодноразово відкладав розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Тугай І.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві, просив задовольнити. 22 листопада 2021 року подав клопотання про подальший розгляд справи без його участі та без участі позивача ОСОБА_2 .

Представник відповідачів адвокат Іванов О.О. в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав наведених у відзиві, просив у задоволені позову відмовити.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши вступне слово представників сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Із записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 вбачається, що в період часу з 31 серпня 2018 року по 10 січня 2020 року він працювала у ТОВ «НК Мадейра» на посаді майстра відділу будівництва та експлуатації АЗС.

Згідно копії сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 2РРС № 233745 від 30 жовтня 2018 року, який дійсний до 30 жовтня 2020 року, копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 2ААЛ №703648 від 22 січня 2019 року, яка дійсна до 22 січня 2020 року вбачається, що у ОСОБА_1 не було виявлено наркологічних та психіатричних протипоказань до виконання роботи на АЗС з вибухо та пожежонебезпечними речовинами.

З 01 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю третьої групи , що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

З 28 грудня 2019 року по 10 січня 2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні комунальної організації «Бурштинська центральна міська лікарня» , що підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого №2987, листка лікарського призначення та первинного огляду хворого.

Згідно копії розписки від 04 січня 2020 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 917 672,44 грн, які зобов`язувався віддати до 30 січня 2020 року.

ОСОБА_3 підтвердила, що дає згоду на отримання в інтересах сім`ї її чоловіком ОСОБА_1 від ОСОБА_2 коштів в сумі 917 672,44 грн, та зобов`язуються повернути їх до 30 січня 2020 року, що підтверджується копією розписки від 04 січня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 , який в порядку ст.92 ЦПК України був допитаний як свідок про обставини написання розписки від 04 січня 2020 року в судовому засіданні надав показання, які відповідають обставинам, що викладені у відзиві на позовну заяву. Ствердив, що ніяких коштів згідно розписки не отримував.

Відповідач ОСОБА_3 , яка в порядку ст.92 ЦПК України теж була допитана як свідок про обставини написання розписки від 04 січня 2020 року в судовому засіданні надала показання про те, що в кінці грудня 2019 року від одного із працівників , де працював її чоловік ОСОБА_1 вона дізналася, що на роботі з вини чоловіка виникла нестача коштів. З цього приводу чоловік хотів вчинити суїцид. Також вказала, що тривалий час він хворіє та неодноразово лікувався в неврологічному відділені Бурштинської центральної міської лікарні. 04 січня 2020 року в м.Івано-Франківську по місцю знаходження товариства, де працював чоловік, під тиском двох працівників , які погрожували, що виселять їх із житлового будинку, вона під диктовку написала розписку про отримання великої суми коштів в інтересах сім`ї , однак дані грошові суми ні чоловік , ні вона не отримували. В лютому 2021 року вона розірвала шлюб із ОСОБА_1 , оскільки вони часто сварилися, а також чоловік неодноразово затримувався до пізна на роботі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання , що він є сином відповідачів. Вважає, що через виявлену на АЗС нестачу коштів його батька довели до спроби суїциду. 04 січня 2020 року він був разом із батьками в м.Івано-Франківськ в офісі товариства, де спочатку батько, а потім мати під примусом та погрозами написали розписки про отримання великих коштів, однак він таких коштів у них в цей день не бачив.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Також згідно ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наявних у справі доказів суд встановив, що під час роботи відповідача ОСОБА_1 на АЗС виникла нестача грошових коштів, відповідальність за виникнення якої покладено було на нього, у зв`язку із чим і були написані під примусом розписки ним та його дружиною - відповідачем ОСОБА_3 про отримання у борг 917 672,44 грн, але фактично грошові кошти, зазначені в розписках , передані не були.

Оскільки судом не встановлено наявність між сторонами правовідносин за договором позики, дійсність та достовірність договору позики спростована показаннями свідків, факт отримання грошей не підтверджений належними доказами у справі, а справжня правова природа правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла внаслідок трудової діяльності відповідача ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 04 січня 2020 року в сумі 917 672, 44 гривень, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Р. Г. Могила

Повний текст рішення складено 03 грудня 2021 року.