Ухвала

06 грудня2021 року

м. Київ

справа № 463/4588/20

провадження № 61-16454ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2021 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, яке обґрунтовує тим, що повний текст оскаржуваної постанови отримано заявником 15 листопада 2021 року в системі «Електронний суд», що підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки з наданих до клопотання доказів убачається, що оскаржувану постанову апеляційного суду уповноважена особа заявника дійсно отримала 15 листопада 2021 року та звернулась із касаційною скаргою до відділення поштового зв`язку 16 листопада 2021 року, що є підставою для його поновлення.

Разом із цим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Диспозиція статті 389 ЦПК України вимагає чіткого зазначення підстав касаційного оскарження, натомість зазначені в касаційній скарзі доводи зводяться до формальної незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та до переоцінки вказаних обставин.

Касаційна скарга не містить чіткого посилання на передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення.

Разом із цим, посилання на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц та постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 761/25791/15-ц не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, положеннями вказаної норми передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду про застосування норми права саме у подібних правовідносинах.

При визначенні справ із подібними правовідносинами враховується предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Висновки, які викладені у постановах Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, на які посилається заявник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними.

Наведене свідчить про невиконання заявником вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року.

Касаційну скаргу представника Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року залишити без руху до 06 січня 2022 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков