Постанова

Іменем України

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 759/16884/17

провадження № 61-6974ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року у складі судді Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» (далі - ОСББ «Чаадаєва-2») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 36 391,11 грн, внесків за користування земельною ділянкою для розміщення власного транспортного засобу в розмірі 2 841,84 грн, та заборгованості за електроенергію і водопостачання при використанні у власних цілях сауни в розмірі 31 877,07 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , однак всупереч вимогам статуту ОСББ «Чаадаєва-2» та законодавства України не здійснив оплату відповідних послуг та обов`язкових платежів.

У зв`язку із відповідними обставинами, ОСББ «Чаадаєва-2» просило стягнути з ОСОБА_1 відповідні суми боргу.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року відкрито провадження у справі № 759/16884/17.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, у листопаді 2019 року ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року залишено без руху; роз`яснено заявнику ОСОБА_1 що відповідно до вимог частин першої, другої статті 185 ЦПК України недоліки апеляційної скарги необхідно усунути (сплатити судовий збір, подати обгрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подати апеляційну скаргу у новій редакції) протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали; попереджено ОСОБА_1 , що у разі невиправлення у визначений судом строк недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде вважатись неподаною і буде повернута.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що 28 січня 2020 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду про залишення його апеляційної скарги без руху, що підтверджується рекомендованим повідомленням (т. 2, а. с. 146). Однак, у встановлений судом строк не виконав ухвалу суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки не надав жодних документів для цього, а також не звертався до суду із клопотанням про продовження строку на усунення недоліків.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є помилковими, оскільки заявник не отримував ухвали суду про залишення його апеляційної скарги без руху. Відповідна ухвала суду не була надіслана на адресу його проживання, яка міститься у матеріалах справи, а рекомендоване повідомлення про її вручення не містить його підпису. Також зазначає, що апеляційну скаргу він не подавав, однак наявність оскаржуваної ухвали позбавляє його права на подання ним апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог заперечень (відзиву) на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу у визначений судом строк до суду не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року відкрите позовне провадження у справі за позовом ОСББ «Чаадаєва-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 36 391,11 грн, внесків за користування земельною ділянкою для розміщення власного транспортного засобу в розмірі 2 841,84 грн, та заборгованості за електроенергію та водопостачання при використанні у власних цілях сауни в розмірі 31 877,07 грн.

УхвалоюКиївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року залишено без руху; роз`яснено заявнику ОСОБА_1 що відповідно до вимог частин першої, другої статті 185 ЦПК України недоліки апеляційної скарги необхідно усунути (сплатити судовий збір, подати обгрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подати апеляційну скаргу у новій редакції) протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали; попереджено ОСОБА_1 , що у разі невиправлення у визначений судом термін недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде вважатись неподаною і буде повернута.

У матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що лист суду про надсилання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху направлений 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , повернувся на адресу суду без вручення заявнику із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 2, а. с. 50-51), а аналогічний лист, направлений апеляційним судом повторно 08 січня 2020 року, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вручений 28 січня 2020 року ( т. 2, а. с. 146).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом. Також згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

У пункті 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення ЄСПЛ у справі «Delcourt v. Belgium» від 17 січня 1970 року та § 65 рішення ЄСПЛ у справі «Hoffmann v. Germany» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у рішенні у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В оцінці дотримання судом апеляційної інстанції вимог процесуального закону щодо вручення ОСОБА_1 копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху Верховний Суд врахував таке.

Згідно із частиною п`ятою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У частині шостій статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини сьомої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасником справи інформації щодо його адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання, зареєстрованого в установленому законом порядку.

Згідно вимог частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи.

Як встановлено апеляційним судом, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 25 листопада 2019 року направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та вручена адресату 28 січня 2020 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, адреса проживання відповідача ОСОБА_1 , а саме, квартира АДРЕСА_1 , є відмінною від адреси надсилання йому копії ухвали апеляційного суду від 25 листопада 2019 року.

Разом із цим, матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про зміну адреси його проживання.

Таким чином, в оскаржуваній ухвалі зроблено хибний висновок про вручення ОСОБА_1 копії ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, оскільки апеляційний суд не пересвідчився, що відповідний процесуальний документ надісланий на його адресу проживання.

Враховуючи наведене, передчасними є висновки апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 отримав 28 січня 2020 року копію ухвали апеляційного суду про залишення його апеляційної скарги без руху, однак у встановлений судом строк не виконав ухвалу суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий судовий розгляд та не ухвалює нове рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук