Справа № 212/2485/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., відповідачки - ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення сервітуту щодо теплової камери та під`їзду в житлових будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , -

встановив:

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги в серпні 2020 року, просили встановити строком на 5 років сервітут щодо теплової камери та під`їзду будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для встановлення та обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії АТ «Криворізька теплоцентраль», а також зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні тепловою камерою та під`їздом житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , шляхом надання доступу АТ «Криворізька теплоцентраль» до теплової камери та під`їздів вказаних будинків для встановлення та обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії АТ «Криворізька теплоцентраль», а також просили стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

В обґрунтування вказали, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 року № 789 видано АТ «Криворізька теплоцентраль» ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії магістральними та місцевими ( розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії. АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у місті Кривому Розі. Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання», від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста Кривого Рогу. Позивач виступає оператором зовнішніх інженерних мереж, основним обов`язком якого є оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до його зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу (пункт 2 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (Закон). На виконання вимог Закону та Порядку інформування оператором інженерних мереж власників ( співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого Постановою КМУ від 06.06.2018 року № 444, 01.10.2018 року на офіційному сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» та додатково 16.01.2019 року у друкованому виданні №3 «Домашня газета» було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, серед яких був і будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 13 червня 2019 року мешканцями будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не було допущено до камери та під`їзду житлової будівлі інженерів - інспекторів АТ «Криворізька теплоцентраль» Ткаченко В.І., ОСОБА_9 , а також інженера ПП «НВФ» ЕРГОМЕРА ОСОБА_10 , направлених для здійснення встановлення вузла комерційного обліку. З метою здійснення оснащення будинку АДРЕСА_3 , вузлом комерційного обліку, позивачем було замовлено та отримано робочий проект ПР 2105/326/327/284 ЕУС 125 «Установка комерческого узла учета тепловой енергии на нужды отопления жилого дома по адресу: АДРЕСА_4 ». Разом з тим, оскільки Актом про недопущення до будівлі від 13.06.2019 року встановлено факт недопущення представників позивача, вони змушені звернутись до суду задля попередження можливих перешкод в користуванні тепловою камерою та під`їздом зазначених будинків, в якому обладнується вузол комерційного обліку теплової енергії, відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України.

Ухвалою суду від 16.06.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 13 серпня 2020 року вимоги ухвали позивачем виконано, надана позовна заява з виправленими недоліками. Ухвалою суду від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання у справі.

22 лютого 2021 року від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримано відповідь на позовну заяву.

25 березня 2021 року отримано письмові пояснення від представника позивача.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідачів про витребування доказів.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та письмових поясненнях, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що мешканці будинків АДРЕСА_4 ніколи не чинили перешкод представникам позивача у доступі до теплової камери, оскільки така камера розташована на загальнодоступній території на проїзній частині вулиці, що проходить поруч з житловими будинками. Вважають, що на них не поширюються норми закону щодо співвласників багатоквартирних будинків, оскільки всі будинки, вказані у позові є фактично приватними будинками, поділеними на чотири квартири та не мають під`їздів і відповідно підвалів з загальними комунікаціями. При цьому вони категорично заперечують щодо встановлення теплового лічильника, оскільки частина мешканців, в тому числі відповідач ОСОБА_1 не користується послугами позивача та має автономне опалення, а отже не погоджується на встановлення платного лічильника. Крім того, відповідачем не залучено всіх мешканців квартир, зокрема квартири АДРЕСА_5 . Вважали, що належним відповідачем у справі має бути територіальна громада міста, на території якої розташований елеваторний вузол, де планується встановлення лічильника, або відповідна житлово-експлуатаційна організація, на обслуговуванні у якої перебуває вказаний вузол з комунікаціями.

У відзиві на позовну заяву також вказували, що акт про недопущення працівників АТ «Криворізька теплоцентраль» від 13 червня 2019 року є підробним, підписи інженерів-інспекторів - ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , а також інженера ПП «НВФ» ЕРГОМЕРА ОСОБА_10 , визивають сумнів того що цей акт вони взагалі підписували, оскільки акт має усі підстави вважати що його підписувала одна особа не виходячи навіть з кабінету про що свідчить нахил букв. Ці особи вночі з 21.00 години до 24.00 годин проводили обстеження як злодії, ніхто з відповідачів їх не бачив оскільки більшість відповідачів є людьми похилого віку та з квартир фактично не виходять. Доданий до позову позивачем робочий проект ПР 2105/326/327/284 ЕУС 125-АОВ «Установка коммерческого узла учета тепловой энергии на нужды отопления жилого дома по адресу: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 » вважали недопустими доказом, оскільки він умисно не передбачає його узгодження з мешканцями, внесення змін в разі потреби, тому він не відповідає дійсності не має жодного розміру будівель, траси трубопроводу, розміру пункту обліку, при цьому зазначає проходження траси труб по належним відповідачам на праві приватної власності земельним ділянкам, при цьому жодного проекту земельного сервітуту до позову позивачем не надано, в якому буде прописана вартість за користування сервитутом позивачем.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, будь-яких клопотань від них до суду не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 року № 789 видано ПАТ «Криворізька теплоцентраль» ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (т.1 а.с.12).

АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у м. Кривому Розі.

Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання», від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання, в тому числі у Покровському районі м. Кривого Рогу за адресами: буд.33,34 по вул.. Казахська та буд. АДРЕСА_2 (т.1 а.с.13-15).

Отже, позивач виступає оператором зовнішніх інженерних мереж, основним обов`язком якого є оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до його зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу (пункт 2 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону, оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

Абзацом 1 частини 3 ст. 3 Закону встановлено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол, вартість такого встановлення, розмір та порядок сплати передбаченого цим Законом внеску за встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444 (Порядок), повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

Так, на виконання вимог Закону та Порядку, 28.03.2019 року на офіційному сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» (http://www.tec.dp.ua) та 22.01.2019 року у друкованому виданні №21 «Домашня газета» було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, серед яких: будинки АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 та будинок АДРЕСА_2 ( т.1 а.с.16).

Відповідно абзацу 2 ч. 3 ст. 3 Закону, власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:

згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку;

намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 , зареєстрована в ній з 12.01.1998 року, проте послуги централізованого опалення не отримує з 02.08.2006 року у зв`язку з встановленням АГВ, нарахування АТ «Криворізька теплоцентраль» не здійснюються (т.1 а.с.18, 49, 143-150,т.2 а.с.12).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5 , де зареєстрована з15.02.1979 року та є споживачем послуг централізованого опалення, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», за які здійснює регулярні платежі, згідно наданої виписки (т.1 а.с.18, 53, 205, т.2 а.с.57).

Відповідач ОСОБА_8 є власником квартири АДРЕСА_10 , де зареєстрований з 18.11.2008 року, отримує послуги централізованого опалення, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», за які здійснює регулярні платежі, згідно наданої виписки (т.1 а.с.18, 54, 206).

Відповідач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_11 , де зареєстрована з 15.04.1969 року, проте послуги централізованого опалення не отримує з 01.10.2009 року у зв`язку з встановленням АГВ, нарахування АТ «Криворізька теплоцентраль» не здійснюються (т.1 а.с.18, 52, т.2 а.с.12).

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_12 , де зареєстрована з 13.09.1968 року, отримує послуги централізованого опалення, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», за які здійснює регулярні платежі, згідно наданої виписки (т.1 а.с.18, 51, 207).

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_13 , де зареєстрований з 14.12.2007 року, проте послуги централізованого опалення не отримує з 15.09.2010 року у зв`язку з встановленням АГВ, нарахування АТ «Криворізька теплоцентраль» не здійснюються (т.1 а.с.18, 50, т.2 а.с.12).

Відповідач ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_14 , де був зареєстрований з 13.05.2004 року по 01.06.2016 року (т.1 а.с.18,47). Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач ОСОБА_7 не є власником та не проживає у вказаній квартирі, при цьому позивачем відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України не заявлено клопотань про залучення нового власника вказаної квартири як співвідповідача, або заміну належним відповідачем, у зв`язку з чим заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Суд також відхиляє твердження відповідачів щодо незалучення до участі у справі всіх власників квартир, оскільки жодною зі сторін не надано до суду відповідних клопотань, крім того, як встановлено судом з наданих представником позивача документів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо власників інших квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 та квартири АДРЕСА_17 та квартир АДРЕСА_18 та АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим вирішення залучення їх до справи процесуально неможливо.

Згідно акту від 13 червня 2019 року мешканцями будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 та будинку АДРЕСА_2 не допущено персонал АТ «Криворізька теплоцентраль» для встановлення вузла комерційного обліку, згідно затвердженого проекту та висловлено усну відмову від встановлення приладу обліку, про що складено відповідний акт, підписаний представниками АТ «Криворізька теплоцентраль» інженером інспектором Ткаченко В.І., інженером ВТВ ОСОБА_9 та інженером ПП « НВФ» ЕРГОМЕРА Бобер В.В. (т.1 а.с.17).

Суд відхиляє заперечення відповідачів щодо недопустимості вказаного документу як доказу через його підробку, оскільки доказів вказаних тверджень відповідачами не надано, крім того позиція відповідачів у відзиві та безпосередньо у судовому засіданні переконливо свідчить про їх відмову від встановлення вузла обліку теплової енергії, про що також зазначено в акті.

З метою здійснення оснащення будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 та будинку АДРЕСА_2 вузлом комерційного обліку, позивачем було замовлено та погоджено Робочий проект ПР 2105/326/327/284 ЕУС 125-АОВ, виконаний ПП «НПФ «Ерго Мера» (надалі-Проект) ( т.1 а.с.19-22, т.2 а.с.80-121).

Пунктом 2.4 Проекту встановлено, що вузол обліку теплової енергії повинен бути змонтований в існуючій тепловій камері, обчислювач повинен розташовуватись в приміщенні з температурою навколишнього повітря від +5 до +50 відповідно до ситуаційного плану. Монтаж лічильника повинен виконуватися у відповідності до проекту на вузол обліку та експлуатаційної документації на обладнання, яке входить до складу лічильника.

Згідно службової записки начальника ВТВ АТ «Криворізька теплоцентраль» Уліско О.М., проектом передбачено антивандальні заходи щодо лічильника, а саме його встановлення у шафі (т.2 а.с.78-79).

З метою надання роз`яснень вказаного Проекту, судом запрошено спеціаліста ОСОБА_12 , який пояснив, що у житлових будинках відповідачів при будівництві не були передбачені технічні підвали, коли квартири підключали до централізованого опалення, елеваторний вузол передбачили один на три будинки у єдиній тепловій камері. Елеваторний вузол є спільною сумісною власність власників всіх квартир трьох будинків, згідно ст.382 ЦК України. Підприємством було розроблено проект на встановлення вузла обліку у тепловій камері, місце встановлення приладу обліку теплової енергії визначено згідно проекту - перед елеваторним вузлом. Елеваторний вузол - це труби та обладнання. На проекті зображено теплову камеру, також зображені труба подачі по якій йде тепло до будинків та з будинків, а також задвижки, які відсікають подачу та задвижки на будинок і це в цілому називається елеваторний вузол. Лічильник працює автономно, проти втручання пилу та вологи - захищений виробником, є певна ступень захисту, яка позначена у проекті. Прилад є пилонепроникний, захищений від води, витримує занурення більше ніж на 1 м до 30 хвилин. Антивандальні заходи передбачені у вигляді шафи з замком. Від втручання сторонніх осіб лічильник себе не захищає, для цього мешканцям будинку потрібно закривати камеру та встановлювати кришку люка. Жодних робіт на земельних ділянках відповідачів, згідно проекту не передбачається. Обчислювач лічильника буде встановлений за узгодженням у приміщенні квартири одного зі споживачів, який користується послугами опалення для зняття ним відповідних показів лічильника. Автономні споживачі, які не користуються послугою опалення, згідно методики розподілу обсягів спожитої теплової енергії споживачам, все одно повинні будуть сплачувати певний відсоток за обслуговування загальнобудинкових мереж. Якщо вони є співвласниками елеваторного вузла загальнобудинкових мереж, незалежно від його використання, вони повинні згідно ст.322 ЦК утримувати своє майно. Розмір такого відсотку буде встановлений комісією Криворізької міської ради. Акту приймання-передачі елеваторного вузла між відповідачами та АТ «Криворізька теплоцентраль» не має, оскільки він належить на праві спільної власності мешканцям будинків, відповідно до положень ЦК України. Управителем будинків АДРЕСА_4 , згідно даних сайту Криворізької міської ради визначено ТОВ "Житлокомцентр", який не бажає підписувати акти розмежування балансової належності з АТ «Криворізька теплоцентраль» з невідомих причин.

Як встановлено судом, за адресами АДРЕСА_2 відсутні об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, при цьому за даними офіційного сайту Криворізької міської ради, що є загальнодоступною інформацією та доказуванню не підлягає, управителем будинків АДРЕСА_1 визначено ТОВ «Житлокомцентр».

Згідно наданих представником позивача документів, директор ТОВ «Житлокомцентр» відмовився від підписання з АТ «Криворізька теплоцентраль» Акту розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності за адресами: АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_2 (т.2 а.с.76,77).

Згідно відповіді директора ТОВ «Житлокомцентр» від 20.10.2021 року, ТОВ «Житлокомцентр» не є балансоутримувачем за адресами: АДРЕСА_4 , Акти розмежування теплових мереж за вказаними адресами відсутні (т.2 а.с.124).

Оцінюючи заперечення відповідачів щодо відсутності у них будь-яких прав та обов`язків стосовно утримання елеваторного вузла у тепловій камері, де планується встановлення приладу обліку теплової енергії, суд відхиляє їх як такі, що не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачами, що в будинках АДРЕСА_4 розташовано по чотири квартири, а отже вказані будинку, відповідно до закону є багатоквартирними.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 382 Цивільного Кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку; спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав..

Згідно ч.1 ст. 322 Цивільного Кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже суд погоджується з твердженням представника позивача про те, що спільний елеваторний вузол разом із загальнобудинковими мережами теплопостачання є спільним майном власників багатоквартирних будинків за адресами: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 , які зобов`язані утримувати спільні загальнобудинкові мережі теплопостачання разом зі спільним елеваторним вузлом.

Відповідно до 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 63028, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року.

Згідно пункту 4 розділу V цієї Методики, для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях .

Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідачів щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки частина квартир обладнана автономним опаленням та власники цих квартир не мають жодного відношення до приладу обліку теплової енергії, який має намір встановити позивач.

Абзацом 4 ч. 3 ст. 3 Закону передбачено, що у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди встановленню вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. У такому разі порядок відшкодування витрат на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, встановлений цією статтею, не змінюється.

Частиною 1 ст. 401 Цивільного кодексу України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За приписами статті 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Тому, правова природа сервітуту передбачає, що однією з умов його встановлення є неможливість власника майна задовольнити власні потреби без встановлення користування чужим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено усі залежні від нього дії з метою погодження з відповідачами порядку та способу встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії. Проте відповідачі, зі свого боку, згоди АТ «Криворізька теплоцентраль» на встановлення відповідного вузла не надали, самостійно вузол комерційного обліку теплової енергії у строки, передбачені Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», не встановили і у суді категорично заперечували проти встановлення такого приладу обліку.

Отже, у позивача відсутня можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинків АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 та будинку АДРЕСА_2 вузлом комерційного обліку теплової енергії іншим способом, аніж встановлення сервітуту щодо користування тепловою камерою вказаних будинків.

Оскільки судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що квартири відповідачів розташовані у будинках, що не мають технічних підвальних приміщень, а також спільних під`їздів, при цьому спільний елеваторний вузол, де розташовуються всі комунікації, в тому числі пов`язані з теплопостачанням, де планується згідно Проекту встановлення вузла комерційного обліку розташований на території, доступ до якої не обмежено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо встановлення строком на 5 років сервітуту щодо теплової камери будинків для встановлення та обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії.

Суд також вважає, що позивачем не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення будь-яких перешкод відповідачами у встановленні вузла обліку у елеваторному вузлі, що знаходитися на проїзній частині дороги біля будинків у місці, вільному для доступу, без будь-яких запорів, замків чи дверей.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст.3,4, 13, 16 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення сервітуту щодо теплової камери та під`їзду в житлових будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - задовольнити частково.

Встановити Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» строком на п`ять років сервітут щодо теплової камери будинку АДРЕСА_6, будинку АДРЕСА_4 та будинку АДРЕСА_2 для встановлення та обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України повний текст рішення складено та підписано 06.12.2021 днів.

Суддя: М. Д. Власенко