Справа № 344/8834/18
Провадження № 6/344/55/21
У Х В А Л А

10 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 25.02.2020 року, у цивільній справі № 344/8834/18, таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовує тим, що згідно вимог ч.ч.1,2 ст.638, ч.1 ст.640 ЦПК України договір про сплату ним пайової участі, не було укладено до 1 січня 2020 року, а з 1 січня 2020 року згідно пп.3 п.13 розділу І Закону України від 20 вересня 2019 року №132-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні ст.40 (пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту) виключено, а тому слід визнати виконавчий лист №344/8834/18, виданий 25.02.2020 року Івано-Франківським судом, яким передбачено сплату ним пайової участі, таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник Фінансового управління, подав заяву, в якій просив заяву залишити без задоволення, розгляд справи проводити без його участі.

Неявка в судове засідання участників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.08.2019 року позов Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про стягнення 6 659,17 грн. заборгованості по сплаті пайового внеску, 182,37 грн. пені, 26,82 грн. - 3% річних, а всього 6 868,36 грн., стягнення 1 762,00 грн. витрат по оплаті судового збору задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (м.Івано-Франківськ вул.Дністровська,28 ) (одержувач платежу: МБ м.Івано-Франківська 24170000 код: 37952250 розрахунковий рахунок: 0002 МФО: 836014 УДКСУ в м.Івано-Франківську призначення платежу: на інфраструктуру міста) - 6 659,17 грн. боргу, 182,37 грн. пені та 26,82грн. 3% річних, а всього 6 868 (шість тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 36 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (м.Івано-Франківськ вул.Дністровська,28, ), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. (а.с.63-65, т.1).

Постаною Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16.08.2019 року залишено без змін (а.с.108-111).

На виконання зазначеного рішення Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист. Даний виконавичй лист знаходиться на виконанні у Івано-Франківському МВ ДВС.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник, як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилався на те, що договір про сплату ним пайової участі не було укладено до 1 січня 2020 року, а з 1 січня 2020 року згідно пп.3 п.13 розділу І Закону України від 20 вересня 2019 року №132-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні ст.40 (пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту) виключено.

Судом встановлено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 було видано на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 16.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради боргу за неналежне виконання умов укладеного в судовому порядку договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Івано-Франківська, що підтверджується постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року (а.с.20-24, т.2.).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні скасовано ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Однак, даним законом визначено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжуть свою дію до моменту їх повного виконання (ч.2 Приикінцевих та перехідних полодень Закону).

Таким чином, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням; 3) з інших причин.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведене в сукупності свідчить про необґрунтованість заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У даній заяві заявник також просив зупинити виконання за виконавчим листом.

За змістом ч. 3 ст. 432 ЦПК України до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Зі змісту даної норми процесуального закону слідує, що зупинення виконання за виконавчим документом до розгляду заяви поданої в порядку ст. 432 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

Заявником не наведено жодного обгрунтування необхідності зупинення виконання даного рішення, тому ухвали про зупинення виконання за виконавчим документом судом не постановлялось.

Наведене в сукупності свідчить про необґрунтованість заяви, тому в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Довідка: Повний текст ухвали виготовлено 11.02.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.