Справа № 199/9770/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у зв`язку з тим, що відповідач може вчинити дії, які утруднять чи унеможливлять реально виконати рішення суду. Просить суд накласти арешт квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить відповідачу, транспортний засіб «ВАЗ1119» , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 загальною площею 17,5 кв.м. підвалом 16,9 кв.м., який знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Каштан» та на депозитні вклади в АТ КБ «ПриватБанк», відкриті на ім`я ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (ч.2 ст. 149 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову заявником зазначено, що єдиним власником нерухомого майна, на час розгляду справи, є відповідач, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про поділ, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову, подана позивачем по справі, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заявлених позовних вимог та позов має бути забезпечений шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження 1/2 частини нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , а також заборони державної реєстрації вказаних дій, оскільки реалізація майна може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. В іншій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів належності відповідачу вищевказаного автомобіля та депозитних рахунків, а також факту того, що вищевказане рухоме та гараж є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, суд вважає за недоцільне застосовувати забезпечення позову у вигляді арешту майна,, оскільки арешт майна передбачає заборону користування майном. Крім того, у разі задоволенні позову відповідач згідно позовних вимог може набути у власність Ѕ частину спірної квартири згідно позовних вимог, тому необхідність накладення заборони на відчуження всієї квартири, позивачем суду не доведена.

Тому, суд, керуючись ст. 151-152 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 15-денний термін з дня її проголошення через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги.

Суддя