Ухвала

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 756/13997/15-ц

провадження № 61-13936св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя, який прийнято судом до спільного розгляду.

Під час розгляду справи сторони неодноразово уточнювали позовні вимоги, змінюючи як порядок поділу спільного майна подружжя, так і склад такого майна.

Так, у позовній заяві в редакції від 07 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 просив: визнати його особистою приватною власністю квартиру, загальною площею 166,60 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; мотоцикл марки «HONDA», модель GL1800, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2008; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таке майно: квартиру, загальною площею 100,10 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; нерухомість, квартиру та комору до неї, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , загальною площею квартири 175,82 кв. м, площею комори 7,80 кв. м; автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2014; автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску - 2013; автомобіль марки «Toyota», модель «Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску - 2014; здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, таким чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухомість, квартиру та комору до неї, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , площею квартири 175,82 кв. м, площею комори 7,80 кв. м; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2014, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок різниці вартості майна у розмірі 862 169,58 грн.

До спільного сумісного майна позивач ОСОБА_1 просив віднести: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира та комора до неї в Іспанії, місто Марбелья, 8 Ла Пепіна, житловий масив Ель Ембрухо Плайя, корпус 9, під`їзд 17, квартира В; автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_5 , рік випуску - 2014; автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску - 2013; автомобіль марки «Toyota», модель «Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску - 2014.

Інше майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; мотоцикл марки «HONDA», модель GL1800, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач вважає своєю особистою приватною власністю.

У зустрічному позові ОСОБА_2 просила: визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2014; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити в натурі ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 518 5762 грн; автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2014, вартістю 1 268 618,22 грн; визнати за ОСОБА_2 право власності на 46/100 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартість частки 4 063 542,48 грн, що з урахуванням відчуженого ОСОБА_2 автомобіля марки «Hyundai», модель «Santa FE», за ціною 737 067,57 грн, становитиме 11 254 990,27 грн; за ОСОБА_1 визнати право власності на 54/100 части квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартість частки 4 770 245,52 грн, що з урахуванням відчуженого ОСОБА_1 автомобіля марки «Toyota», модель «Highlander», за ціною 746 597,09 грн, та витраченого ним банківського вкладу у розмірі 5 804 195,74 грн, становитиме 11 321 038,35 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Суди розглядали справу неодноразово.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року у складі судді Шумейко О. І. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; автомобіль марки «BMW», модель Х5, тип універсал-В легковий, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Проведено поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , таким чином:

- визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 166,60 кв. м, житловою площею 85,40 кв. м;

- визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 166,60 кв. м, житловою площею 85,40 кв. м;

- визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 100,1 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м;

- визнано за ОСОБА_2 , право спільної часткової власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 100,1 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м;

- визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частини автомобіля марки «BMW», модель Х5, тип універсал-В легковий, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частини автомобіля марки BMW, модель Х5, тип універсал-В легковий, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 764,76 грн як грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa FE» та автомобіль марки «Toyota», модель «Hihglander».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини грошових коштів, які знаходились станом на 17 березня 2015 року на мультивалютному розрахунковому рахунку № НОМЕР_6 , відритому в «Baltic International Bank» (юридична адреса: вулиця Калею 43, Рига, LV-1050, Латвія) на ім`я ОСОБА_1 , у розмірі 84 273,00 долари США та у розмірі 35 190,44 євро.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за умовами укладеного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 як дружина ОСОБА_1 надала свою згоду на придбання об`єкта нерухомого майна. Під час вчинення зазначеного правочину ОСОБА_1 не повідомив її про свій намір придбати квартиру на праві особистої приватної власності. Належних та допустимих доказів того, що для купівлі вказаної квартири ОСОБА_1 витратив саме позичені у ОСОБА_3 грошові кошти, а також зберігання такої суми грошей протягом більше ніж чотирьох років з моменту їх отримання, позивачем ОСОБА_1 не надано. Крім того, виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів здійснювалося ОСОБА_1 за рахунок спільних коштів подружжя, набутих за час перебування у зареєстрованому шлюбі, на інші джерела доходів, які б дозволяли ОСОБА_1 набути майно або грошові кошти у особисту приватну власність та за рахунок яких виконати боргові зобов`язання, позивач не посилається. Також суд зазначав, що при зверненні до суду 28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 у позовній заяві вказав, що квартира, яка знаходиться на АДРЕСА_6 , придбана подружжям у спільну сумісну власність, незважаючи на те, що за два дні до звернення до суду ним була підписна угода з ОСОБА_3 про врегулювання позикових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 .

Придбання квартири, розташованої на АДРЕСА_7 , та автомобіля марки «BMW», модель Х5 у спільну сумісну власність подружжя за час перебування у шлюбі сторони не оспорювали.

Суд першої інстанції врахував, що законодавцем встановлено презумпцію набуття подружжям майна у спільну сумісну власність, а також те, що сторонами за час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів придбання вказаного вище майна за рахунок особистих коштів.

Суд дійшов висновку, що обсяг спільно нажитого майна подружжя, наявного на час припинення спільного ведення господарства, складається з квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_5 ; автомобіля марки BMW, модель Х5, позашляховик, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску; нерухомості, що складається з квартири В та комори, що розташовані у під`їзді 17, корпус 9, житловий масив ОСОБА_4 у муніципалітеті Марбелья (Малага), Іспанія; грошових коштів у сумі 168 546 доларів США та 70 380,89 євро, які перебували на банківському рахунку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 червня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового апеляційного розгляду, постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення.

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 :

- право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 6 224 231,00 грн;

- право особистої власності на грошові кошти, які знаходились станом на 15 березня 2015 року, на мультивалютному банківському рахунку, відкритому в «Baltic International Bank» на ім`я ОСОБА_1 , у розмірі 168 546,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 13 липня 2021 року становить 4 599 687,76 грн, та 70 380,89 євро, що за курсом Національного банку України станом на 13 липня 2021 року становить 2 276 533,23 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 :

- право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 14 071 200,00 грн;

- право особистої приватної власності на автомобіль марки BMW, модель Х5, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 1 245 909,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці у вартості майна у розмірі 1 108 328,50 грн.

У задоволенні іншої частини вимог, пред'явлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що частка кожного із сторін у спільному майні подружжя складає 14 208 780,49 грн.

Під час поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: щодо одних видів речей застосувати їх поділ в натурі, стосовно інших - здійснити передачу одному із подружжя із зобов`язанням певної компенсації другому, а треті види речей - розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості. При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя.

Між сторонами склався такий тривалий порядок користування спільним майном, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_5 користується квартирою АДРЕСА_5 , а ОСОБА_2 - квартирою АДРЕСА_4 та автомобілем марки «BMW», модель Х5, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім того, згідно з випискою з «Baltic International Bank» з мультивалютного банківського рахунку за період з 11 листопада 2014 року по 05 лютого 2016 року, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на вказаному мультивалютному банківському рахунку станом на 17 березня 2015 року знаходилися грошові кошти у сумі 168 546,00 доларів США та 70 380,89 євро, які були зняті ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи положення законодавства щодо способів поділу майна, можливості їх комбінації, а також те, що у сторін склався певний порядок користування майном, апеляційний суд, враховуючи тривалий спір між сторонами, дійшов висновку, що найбільш прийнятний та дієвий спосіб - здійснити поділ майна між сторонами з урахуванням порядку користування, який склався, та стягнення відповідної компенсації.

Щодо стосується вирішення питання про поділ квартири В у під`їзд 17 корпусі 9, житлового масиву ОСОБА_4 у муніципалітеті Марбелья (Малага), Іспанія, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначене майно є спільною власністю сторін та сторони визначили частки у цьому майні, по 1/2 кожним, ще на час набуття цього майна у власність, а тому відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на вказану квартиру.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 не погодилась з висновками апеляційного суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняту цим судом постанову в частині поділу майна подружжя та ухвалити нове рішення, яким: визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2014; грошові кошти у розмірі 70 380,89 євро та 168 546,00 доларів США, які перебували на мультивалютному розрахунковому рахунку, відритому у «Baltic International Bank» на ім`я ОСОБА_1 закритому на час розгляду справи.

У порядку поділу спільного майна подружжя із врахуванням витрачених ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 70 380,89 євро та 168 546,00 доларів США, які перебували на мультивалютному рахунку, закритому на час розгляду справи, визнати: за ОСОБА_1 - право спільної часткової власності на 51/100 квартири АДРЕСА_4 ; за ОСОБА_2 - право спільної часткової власності на 49/100 квартири АДРЕСА_4 , та право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_5 та автомобіль марки «BMW», модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2014.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що під час вирішення даного спору суд апеляційної інстанції застосував норму права (статтю 71 СК України) без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (щодо підстав припинення одним із подружжя - позивачем своєї частки у спільному майні подружжя і отримання від іншого з подружжя - відповідача грошової компенсації на свою користь), викладеному у постанові Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 725/3818/19.

Апеляційний суд не врахував, що у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, співвласник, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

ОСОБА_2 не вносила на депозитний рахунок суду попередньо відповідної грошової суми та не погоджується її виплачувати.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення в частині поділу майна подружжя та стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 1 108 328,50 грн, не врахував зміст позовних вимог ОСОБА_1 , у яких він у порядку статті 364 ЦК України про припинення своєї частки у спільному майні, зокрема, в квартирі АДРЕСА_4 ; в автомобілі марки «BMW», модель Х5, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і отримання грошової компенсації за це майно на свою користь, не звертався.

Судом не враховано, що запропонований у зустрічному позові ОСОБА_2 варіант поділу майна подружжя передбачає поділ, за яким відбудеться виділення конкретних часток кожному зі співвласників та спільне майно набуває статусу спільної часткової власності.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, а у постанові суду, яка оскаржується, відсутні висновки, ще спільне користування сторонами у справі квартирою АДРЕСА_4 , з виділенням сторонам відповідних часток у власність, є неможливим.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 заперечує проти доводів ОСОБА_2 та просить залишити прийняту апеляційним судом постанову без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 і витребувано цивільну справу № 756/13997/15-ц з Оболонського районного суду м. Києва.

У вересні 2021 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року справу призначено до розгляду.

Позиція Верховного Суду

Установлено, що предметом спору у цій справі є поділ спільного сумісного майна подружжя, який проведено судом у натурі з виділенням сторонам конкретно визначеного майна та із стягненням з одного з подружжя компенсації за перевищення вартості майна, яке йому виділяється.

Основним мотивом звернення ОСОБА_2 з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду є її незгода з визначеним судом порядком поділу майна, зокрема щодо стягнення з неї на користь ОСОБА_1 компенсації, оскільки вона не вносила на депозитний рахунок суду попередньо відповідної грошової суми та не погоджується її виплачувати.

За доводами касаційної скарги ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми статті 71 ЦК України зокрема в частині стягнення з неї компенсації, на виплату якої вона згоди не давала.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року справу № 209/3085/20 (провадження № 61-14244св21) за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Направляючи справу № 209/3085/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що у справі, яка переглядається, ОСОБА_7 просила суд припинити її право власності на автомобіль марки «TOYOTA Venza», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, виділити зазначений автомобіль відповідачу та стягнути з нього на її користь 1/2 вартості її частки у цьому майні, посилаючись на те, що сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, фактично автомобілем користується відповідач, який не заперечував цей факт під час розгляду справи. Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_7 у частині вирішення позовних вимог про припинення права спільної сумісної власності, стягнення компенсації вартості частки, мотивуючи це, зокрема, тим, що відповідач не надав згоди на виплату компенсації вартості її частки у спірному майні.

На думку колегії суддів, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин необхідно відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, щодо застосування положень частин четвертої-п`ятої статті 71 СК України про обов`язковість надання одним із подружжя (відповідачем) згоди на виплату компенсації частки у праві спільної сумісної власності на майно та внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми у справах, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року справу № 209/3085/20 прийнято та призначено до розгляду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)

Керуючись статтями пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 756/13997/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, закасаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 209/3085/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк