Справа №932/4977/21
Провадження №2/932/2231/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Дніпро

02 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Лукінової К.С.

При секретарі - Івановій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Відповідно до заповіту від 27 липня 2012 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому квартиру АДРЕСА_1 , заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2006 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_4 . Згідно відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради від 26.01.2201 року за вих.№14/5-761, відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_4 , зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_1 з 24.06.1977 року, з реєстраційного обліку не знятий. У тому числі, відповідно до довідки, виданої Комунальним житлово- експлуатаційним підприємством №1, ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1 , склад сім`ї - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно. Із відповіді КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 01.02.2021 року за вих.№888, та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.12.2020 року вбачається, що стосовно квартири АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності за: ј частини ОСОБА_5 , Ѕ частини зазначеної квартири належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2006 року; ј частини зазначеної квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.04.2009 року. Відповідно до вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину від 17.04.2009 року після смерті ОСОБА_5 , спадкове майно складається з: Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, свідоцтво про право на спадщину на ј частину квартири видане ОСОБА_3 (мати спадкодавця ОСОБА_5 ), а інша ј частина квартири залишалася відкритою для спадкування іншим спадкоємцем - ОСОБА_4 . Виходячи із зазначеного, ОСОБА_4 успадкував ј частини вищезазначеної квартири після смерті сина ОСОБА_4 успадкував 1/4 частини вищезазначеної квартири після смерті сина ОСОБА_5 шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини, однак, не встиг за життя оформити спадкові права на зазначену частину квартири. Таким чином, він, має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ѕ частини квартири. Він звернувся із відповідною заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 . Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. відповіддю від 16.06.2021 року за вих. №193 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , оскільки спадкоємцем не надано нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на це майно. Надані позивачем письмові докази свідчать про те, що спадкодавець - ОСОБА_4 на законних підставах набув право власності на ј частину квартири, успадкувавши це майно після смерті сина ОСОБА_5 , але за життя у спосіб встановлений законом не оформив своїх спадкових прав, однак, це не припинило його право власності. Він змушений звернутися з даним позовом до суду, оскільки у нього існують перешкоди для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку. Вважає, що ОСОБА_2 не може претендувати на спадкове нерухоме майно, оскільки ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповідав належну йому квартиру йому - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив суду, що ОСОБА_3 є його рідною тіткою, в них з ОСОБА_4 була сім`я до 1990 року, потім ОСОБА_4 почав пити та вигнав тітку з сином, квартиру приватизували, переписав квартиру на іншу людину, останні 8 років він до нього навідувався та допомагав, у нього було 2 інсульта, він постійно пив, щодня, бувало, що він його не впізнавав, зараз він мешкає в цій квартирі та ОСОБА_3 , підтримуємо порядок у квартирі.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила задовільнити.

01.12.2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, позовні вимоги ОСОБА_1 викладені в первісній позовній заяві визнає, відмовилась від зустрічної позовної заяви, оскільки між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу частини спірної квартири та подала заяву в якій зазначила, що від послуг адвоката вона відмовилась та зазначила, що буде представляти себе сама. ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Сьома дніпровська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилась, проте раніше до суду надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника нотаріальної установи.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, проте раніше подавала до суду заяву та просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнавала та вважала їх обґрунтованими.

Інші сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З копії наданої відповіді про надання інформації Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 01.02.2021 року №888 вбачається, що станом на 31.12.12 в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності за: ј частин - ОСОБА_5 , Ѕ частин - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2006 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно розпорядження №2/197-06, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №15033839 та ј частин ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.04.2009 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-2243, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №15033839.

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у відомостях про право власності зазначено: ОСОБА_4 - Ѕ частин, ОСОБА_3 - ј частин, ОСОБА_5 - ј частин.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 квітня 2006 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно розпорядження №2/197-06, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

З копії відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради від 26 січня 2021 року №14/5-461 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24.06.1977 року, з реєстраційного обліку не знятий. Інші зареєстровані особи за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) - відсутні.

Відповідно до копії заповіту від 27.07.2012 року ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білаковським К.О., який зареєстровано в реєстрі за №1085.

Відповідно до копії відповіді приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайловича щодо оформлення спадщини від 16 червня 2021 року ви. №193, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки не надано оригінал правовстановлюючого документа.

Відповідно до копії відповіді приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайловича щодо оформлення спадщини від 16 червня 2021 року ви. №194, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , оскільки вона не є спадкоємцем за заповітом і не надала докази на підтвердження родинних стосунків з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «Про вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення правав власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи та враховуючи думку відповідача, який визнає позовні вимоги, а також і те, що інших спадкоємців після померлого немає суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні - протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 06.12.2021 року.

Суддя К.С. Лукінова