Справа № 490/2843/17
н/п 2/490/1723/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Центральнийрайонний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Павленко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Миколаєві, актовий запис про народження № 81.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_5 , з яким вона довгий час підтримувала тісні стосунки, та деякий час проживала з ним сумісно. ОСОБА_3 завжди визнавав себе батьком дитини, проявляв турботу, забезпечував матеріально.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла і його мати - ОСОБА_6 . Спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_2 .

На даний час існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки в разі визнання ОСОБА_3 , який помер до відкриття спадщини, батьком ОСОБА_4 , вона буде мати право на спадкування після смерті бабусі.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 30.03.2017 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П., та отримана останньою 03.04.2017 року.

Після виконання приписів ст.ст.27,187 ЦПК України, ухвалою від 10.05.2017 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання даної ухвали надійшли доповнення, які передані судді Черенковій Н.П. 23.05.2017 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в попередньому судовому засіданні.

Ухвалою від 29.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну (генотипоскопічну) експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України, та на вирішення експертів поставлені наступні питання:

1) Чи походить дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка міста Миколаєва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця міста Миколаєва, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та чи є він батьком ОСОБА_4 ?

Зобов`язано ОСОБА_1 прибути разом з дитиною на виклик експертної установи для відібрання зразків.

Зобов`язано Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи надати в розпорядження експертів установи гістологічний архів Балмасової Тамари Іванівни, 1957 року народження у вигляді шматочків внутрішніх органів, парафінових блоків та гістологічних препаратів, фрагмент крові висушеної на марлі від ОСОБА_6 .

Зобов`язано Миколаївську лікарню швидкої медичної допомоги надати в розпорядження експертної установи історію хвороби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні лікарні з 01 вересня 2013 року по 09 вересня 2013 року № 8083/1146, померлого у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а також надати в розпорядження експертів протокол розтину ОСОБА_3 та при наявності - гістологічні матеріали до нього.

Роз`яснено сторонам, що згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи відподання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У розпорядження експертів надано амбулаторну карту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року клопотання експерта задоволено. Викладено питання №1, поставлене на вирішення експерта у новій редакції: чи являється ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_4 . При цьому, постановлено забезпечити явку ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС України 26.11.2019 року об 11 год.

Зобов`язано також Миколаївську лікарню швидкої медичної допомоги надати в розпорядження експерта історію хвороби ОСОБА_8 , який знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 01.09.2013 року по 09.09.2013 року № 8083/1146, померлого у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано в розпорядження експерта протокол розтину ОСОБА_8 та гістологічні матеріали до нього, а також зразки кісткової тканини ОСОБА_8 . Провадження у справі зупинено.

30.01.2020 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою суду від 31.01.2020 року відновлено провадження у справі; до судового засідання постановлено викликати експерта Загинайченко О.Р. для надання пояснень щодо неможливості проведення експертизи.

У судовому засіданні 14.09.2020 року експерт ОСОБА_9 надав свої пояснення наступного змісту.

Для проведення експертизи необхідний біологічний матеріал дитини, її матері, а також кліткової тканини батька. На виконання ухвали суду, проведено відбір зразків матері та дитини та був наданий час 45 днів для того, щоб надати кліткову тканину батька. Оскільки, біологічний матеріал батька не був наданий, було постановлено про неможливість проведення експертизи. При цьому, матеріали отримані з лікарні: протокол розтину, результати гістології є недостатніми для проведення експертизи. Дана експертиза досліджує біологічний матеріал живих людей, а також останки померлих. Проведення ексгумації не входить до нашої компетенції. Основою для проведення даної експертизи є тільки біологічний матеріал. Гістологія матері померлого не може бути покладена в основу проведення такої експертизи, оскільки потрібний біологічний матеріал встановлює спочатку родинний зв`язок між матір`ю і сином, а потім вже за результатом встановлюється батьківство. Дана експертна установа таку складну експертизу не проводить.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року задоволено клопотання позивача та її адвоката щодо призначення посмертної молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручено експертам Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи.

На вирішення експертів поставлено питання чи був померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_4 , 2007 року народження. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

29.10.2020 року Миколаївське обласне бюро СМЕ повідомило, що бюро не проводить посмертну молекулярно-генетичну експертизу та рекомендовано звернутись до іншої експертної установи.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року відновлено провадження у справі.

Позивач та її адвокат до судового за сідання не з`явились.

01.12.2021 року від імені представника позивача- адвоката Колесник Ю.В. надійшла заява без ЕЦП, в якій просила судове засідання відкласти на іншу дату, так як ОСОБА_1 знаходиться за межами України.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, просила про розгляд справи у її відсутності, та врахувати наступне.

Надані позивачкою докази є підтвердженням її відносин з померлим, та не свідчать про те, що він є батьком ОСОБА_4 , 2007 року народження. При цьому, ОСОБА_3 офіційно знаходився у двох шлюбах, від яких дітей немав. При житті ОСОБА_8 та його померлої матері, позивач не зверталась до суду, щодо встановлення батьківства, так як знала про його безпідставність. Неявку позивача до судового засідання просила розцінювати як зловживання правом.

Суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ст, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Згідно з п. п. 12, 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги". електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, що дає можливість однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника (ідентифікувати).

Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Натомість, як вбачається зі змісту заяви остання не скріплена електронним цифровим підписом, тобто по суті не підписана нею.

Відповідно до п.1 ст.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»).

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Ухилення позивача відучасті в судовому розгляді поданого ними ж позову порушує права іншої сторони відповідачів, тому позивачів та третіх осіб, які ухиляються від явки до суду, слід попередити про відповідальність за зловживання процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків і про можливість вирішення судом питання у відсутності позивача або про залишення позову без розгляду.

Враховуючи те, що існує спір між сторонами, позивач не подавала заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що розгляд справи по суті без сторони позивача не є можливим, це буде суперечити рівності сторін та можуть бути порушені права сторін, а також не буде можливості повно та всебічно розглянути справу.

За таких обставин, явку позивача слід визнати обов`язковою.

Керуючись ст.ст. 43, 183, 185, 223 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву за Вх. № 8119 від 01.12.2021 року без ЕЦП від імені представника ОСОБА_1 адвоката Колесник Ю.В. про відкладення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства повернути.

Відкласти розгляд справи на 24.02.2022 року на 14.00 год.

Продовжити строки розгляду справи.

Роз`яснити право на надання заяви про слухання справи у відсутності сторони, на проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Визнати явку позивача в судове засідання обов`язковою.

Роз`яснити позивачу, що згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова