ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 643/10311/16-ц

провадження № 22-ц/ 818/1111/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 8 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Горбунової Я.М.,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.05.2011 в розмірі 16313,13 грн та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 19 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 25000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач взятих на себе за договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.05.2016 має заборгованість у розмірі 16313,13 грн, яка складається з: 12228,11 грн - заборгованість за кредитом; 2832,01 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 753,01 грн. - процентна складова.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 19.05.2011 року у розмірі 16313,13 грн та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 2020 року скасовано заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 року. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 8 вересня 2020 рок у задоволені позову АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів. Фото відповідача з кредитною карткою не є достатнім доказом.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредитні кошти не повернула. Підписавши анкету-заяву відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, 19.05.2011 року в день підписання анкети-заяви, відповідачкою було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", в якій зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом 3% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більш ніж зо днів: 500 грн+5% від суми заборгованості по кредиту. Таким чином, сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Проте, суд першої інстанції на це уваги не звернув.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін посилаючись на те, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Умови та Правил надання банківських послуг ПриватБанку не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки не підписані позичальником. Крім того, у наданій анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, відсутні відомості про домовленість сторін щодо розміру коштів. Зазначена анкета-заява не підтверджує факт надання та отримання грошових коштів. Також зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення з позовом, вважає що строк необхідно рахувати за дати підписання анкети-заяви, тобто з 19.05.2011 року.

В письмових поясненнях Шевченко А.О., який діє в інтересах Банку, наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що 19.05.2011 року в день підписання анкети-заяви, відповідачкою було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", в якій зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом 3% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більш ніж зо днів: 500 грн+5% від суми заборгованості по кредиту. Строк дії картки до 31.01.2017 року. З позовом до суду Банк звернувся в липні 2016 року. Щодо розміру заборгованості зазначає, що під час укладення договору діяла процентна ставка в розмірі 36% річних. Проте в подальшому з 01.04.2015 Банк збільшив розмір процентної ставки без погодження з позичальником. Таким чином, заборгованість за відсотками необхідно стягнути за період з 27.05.2016 по 31.05.2016 за первісною відсотковою ставкою 36%. Отже, заборгованість за тілом кредиту становить 12228,11 грн. За період з 27.05.2016 по 31.05.2016 минуло 5 днів, отже розмір процентів за цей період складає 60,30 грн (12228,11грн*36%/365*5). Також стягненню підлягає заборгованість по штрафам у розмірі 1114,42 грн з яких: 500 грн - фіксована частина та 614,42 ((12228,11 грн+60,30 грн)*5% - процентна складова.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено, що 19.05.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Матеріали справи містять анкету-заяву, у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить договір про надання банківських послуг, укладений між Банком і ОСОБА_1 , а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.10).

На підтвердження виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин, Банк, окрім заяви позичальника, надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписану ОСОБА_1 , й Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 77, ).

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.6-9) та виписки (а.с. 79-103) станом на 31.05.2016 за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 16313,13 грн, яка складається з: 12228,11 грн - заборгованість за кредитом; 2832,01 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 753,01 грн. - процентна складова.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи було встановлено, що ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, визнавши факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.

Як було зазначено раніше, з представленого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 31 травня 2016 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 16313,13 грн, яка обрахована зокрема із такої складової заборгованості як - тіло кредиту (12228,11), відсотків та штрафів.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву від 19.05.2011, також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій визначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 3% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступним за звітним, також розмір пені (пеня 1 та пеня 2) за порушення зобов`язань за договором, який становить відповідно базову процентну ставку за користування кредитом, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при наявності прострочення на суму більше 50 грн., а також розмір штрафів - 500 грн + 5% від суми позову.

Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та штраф, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та штрафу за порушення зобов`язань за договором. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12228,11 грн. Згідно з наданим представником Банку розрахунку в письмових поясненнях до апеляційної скарги розмір процентів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 станом на 31.05.2016 складає 60,30 грн, оскільки подальше підвищення відсоткової ставки відбувалося без згоди та попередження відповідача. Тому проценти з ОСОБА_1 належить стягнути саме у визначеному розмірі.

Що стосується позову Банку про стягнення штрафів, то позов у цій частині підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Так, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача установлений розмір штрафів - 500 грн + 5% від суми позову.

Згідно з наданим представником Банку розрахунку в письмових поясненнях до апеляційної скарги розмір штрафу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 1114,42 грн з яких : 500 грн - фіксована частина та 614,42 ((12228,11 грн+60,30 грн)*5% - процентна складова.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на пропуск Банком строку позовної давності спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладений у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15 та у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 637/105/17 (провадження № 61-28440св18).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з цим позовом 19 серпня 2016 року, а останній платіж був зроблений відповідачем 27 травня 2016 року у розмірі 40390 грн..

Тобто строк позовної давності для звернення до суд пропущений Банком не був.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Крилової О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.05.2011 року у розмірі 13402,83 грн.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 1132,16 грн судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви (а.с. 1) та 1698,25 грн судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 146).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 8 вересня 2020 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.05.2011 у розмірі 13402 (тринадцять тисяч чотириста дві) гривні 83 (вісімдесят три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 16 (шістнадцять) копійок судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1698 (одна тисяча шістсот дев`яносто вісім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 8 лютого 2021 року.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді - С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук