Ухвала

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 274/4558/19

провадження № 61-1120ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Омельчук Ігор Миколайович, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», відділу державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року засобами електронної пошти представник ОСОБА_1 - адвокат Омельчук І. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у цивільній справі № 274/4558/19.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо у касаційній скарзі

не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Чинна редакція частини другої статті 389 ЦПК та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України є чинною із 08 лютого 2020 року відповідно до Закону України

№ 460-IX від 15 січня 2020 року.

Однак в касаційній скарзі поданій адвокатом Омельчук І. М., як представником

ОСОБА_1 , не викладені передбачені чинним ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не виконав вимог процесуального закону щодо викладення в касаційній скарзі підстав касаційного оскарження передбачених чинним ЦПК України, така скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Повернути касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Омельчук Ігор Миколайович, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», відділу державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Роз`яснити ОСОБА_1 та його представнику адвокату Омельчук І. М., що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення скарги.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович