Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/596/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 лютого 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без фіксації технічними засобами в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить визнати факт, що аварійний глиняний будинок 1941 року забудови «А-1» з господарськими будівлями, що були розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які перейшли у спадщину ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013, спадкова справа №5/2013 зареєстрована в реєстрі №788, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н.В., по АДРЕСА_1 , за власні кошти родиною позивача демонтовані, та як об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці відсутні. Крім того, встановити факт, що при забудові земельної ділянки з 2016 року по АДРЕСА_1 , позивач почав споживати та користуватись комунальними послугами за цією ж адресою з 15.06.2016 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.06.2016 р. він за довіреністю та в інтересах своєї дружини ОСОБА_3 підписав останнє прийняття по акту прийому-передачі (покази приладів обліку, стан будівель, наявність будов, тощо), до прийнятих раніше на садибі АДРЕСА_1 : недобудований аварійний будинок «В-1» 2004 р., який будувався за рішенням Гребінківської міської ради народних депутатів №460 від 23.08.1988 р., та дозволу на початок проведення робіт від 14.09.1988 р., виданих на ім`я ОСОБА_4 , яка в експлуатацію його сама не ввела (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та її син ОСОБА_5 , в подальшому при житті цей недобуд теж не добудував, на себе не переоформив та не ввів його в експлуатацію (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); та глиняний, непридатний до використання будинок 1941 року «А-1», який належав відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 р. Після смерті забудовників з 2013 р. садиба містилася без охорони, в результаті шифер будинку «В-1» неодноразово зривало вітрами, стеля і стіни заливалися дощами, систему опалення та систему водопостачання порвало морозом, кладка стін і фундаменту були розморожені та лопнули в багатьох місцях від замерзання води при затопленній дощами і розмороженій системі водопостачання, все знімне в будинку було знято і вкрадено невідомими, будинок був частково знищено. Що підтверджує стан та наявність будівель на ділянці актом прийому-передачі від 15.06.2016 року та актом обстеження начальника відділу містобудування архітектури та житлово- комунального господарства Гребінківської РДА від 12.07.2016.

Угоду у нотаріуса про купівлю - продаж будинку «А-1» не засвідчили, не хватало документів на землю, які відповідач обіцяв знайти вдома. Відповідач повинен був приїхати в м. Гребінка, привезти або вислати позивачу довіреність і документи на земельну ділянку , погасити борги минулих років, подати заяву в ЦНАП та вивести з Державного реєстру аварійну глиняну хату «А-1» 1941 р. та інші зазначені в свідоцтві про право на спадщину зруйновані часом споруди, а якщо він сам не встигне, позивач повинен був по наданій йому довіреності від імені відповідача підписати у нотаріуса договір про купівлю-продаж будинку «А-1» на ОСОБА_3 , яка потім буде сама оформляти документи і нести витрати, як власник. З невідомих причин перервався зв`язок з відповідачем вже 3 роки. Він сам не дотримав обіцянки і не вивів з реєстру зруйнованих часом споруд «А-1» «Б і Д».

Підписуючи акт прийому - передачі по АДРЕСА_1 від 15.06.2016 р., представники не висловлювали своє особисте рішення і не розпоряджалися аварійним недобудованим будинком «В-1» за довіреністю, а як представники виконували усні вказівки довірителів, та як свідки підтверджували фактичну дату передачі ключів, приладів обліку, показань приладів обліку, стану будівель та наявність будов за цією адресою, вже після домовленості довірителів. Розпорядитися за довіреністю можна тільки власністю. Оскільки юридично таке право власності виникає з моменту державної реєстрації прав у реєстрі після прийняття будівництва в експлуатацію. У аварійного, недобудованого будинку "В-1" та земельної ділянки під ним, власника не було. В результаті виявлених суттєвих пошкоджень і дефектів при обстеженні, глибини тріщин, усадки та інше по будинку «В-1», в т.ч. розморозку будинку після затоплення з лопнутих систем водопостачання та опалення, що впливали на міцність і безпечне проживання у будинку, фахівцями після обстеження виявилося, що без зміцнення несучих ділянок і фундаменту, стяжки металоконструкцією всієї коробки будинку, заміни підлоги, збільшення товщини стін і стелі, заміни гнилих балок в стелі, перекриття даху, та ін. - будинок використовувати для житла було неможливо і небезпечно. Відповідач, не маючи правовстановлюючого документу на будинок «В-1», не бажаючи і не маючи можливості добудувати, перебудувати або відновити в будинку хоча б те, що вже стало непридатним або було розкрадено невідомими, передав позивачу його за домовленістю під розбирання та реконструкцію як будматеріали, які були вмонтовані та використані при будівництві цього будинку «В-1». У своєму глиняному будинку 1941 р. «А-1» відповідач не проживав, не охороняв його і не ремонтував, належні йому об`єкти на садибі розкрадалися невідомими на дрова та зруйнувалися згодом, так як на дату прийняття домоволодіння позивачем, пройшло з часу будівництва будинку «А-1» вже 75 років, а основним будівельним матеріалом будівель служила глина, тому на лице був факт руйнування часом його житлового будинку «А-1» та господарських будівель.

23.08.1988р у рішенні Гребінківської міськради №460 вказувалося, що будинок «А-1» прийшов в непридатність, і замість нього дозволили будувати новий будинок «В-1» з господарськими будівлями, в т.ч. сарай, гараж, шахтний колодязь, дворову вбиральню з вигрібною ямою. Вони з відповідачем домовилися, що для введення в експлуатацію будинку «В-1», його треба добудувати згідно рішення №460 з господарськими будівлями, як вимагали цього служби міста від батька відповідача, усунути всі будівельні порушення шляхом розбирання та реконструктивної перебудови, привести земельну ділянку у відповідність з цільовим призначенням, вивезти з території садиби неіснуючі сараї «Б, Д» і аварійну глиняну хату «А-1» 1941 р., згідно рішення №460 (яка загрожувала обвалом) інакше буде стояти на ділянці два об`єкта нерухомості, що суперечить цьому рішенню міськради, яким приймалося рішення про можливість будівництва нового будинку замість старого непридатного, що зобов`язувало забудовника графічними хрестиками (X) на всіх стінах старого будинку «А-1» та сараю позначених в генплані земельної ділянки та червоних ліній забудови до рішення №460 від 23.08.1988 р. тільки обов`язкове знесення старого будинку «А-1» та сараю.

Для вводу в експлуатацію будинку «В-1» позивачем демонтовано та вивезено залишки аварійного будинку «А-1» та сараїв «Б,Д», що підтверджується актом виконаних робіт №7 від 21.09.2016 р., але відповідач довіреність до тепер не надав, сам не приїхав, доказів, що має документи на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , чи що вже отримав кадастровий номер на цю земельну ділянку не надав.

Вказує, що факт загрози обвалу будинку «А-1» по АДРЕСА_1 підтверджувався наступними документами: за даними техпаспорту 1945 року на 29.12.1945 року % зносу вже становив 41% та у жовтні 2013 року була поставлена відмітка на техпаспорті будинку «А-1», під інвентарним №1688, реєстровим №10/1151, поставлено штамп «Погашено»; рішенням Гребінківської міської ради №460 від 23.08.1988 року, де вказано, що старий будинок прийшов у непридатність; за даними техпаспорту від 08.10.2013 % зносу становив 80%; актом прийому-передачі від 15.06.2016 з додатком, про стан будов «А-1,Б,Д»; актом обстеження начальника відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Гребінківської РДА від 12.07.2016 року; висновком експерта при незалежній оцінці від 10.06.2016 року.

Факт споживання позивачем комунальних послуг з 15.06.2016 по АДРЕСА_1 підтверджуються наступним: актом депутата та сусідів від 20.04.2018; перша квитанція на передоплату за вивіз сміття на червень-грудень від 16.06.2016; відповіддю «Лубнигаз» від 05.07.2016 де засвідчено, що покази лічильника газу знімали 16.06.2016. Факт проживання за цією адресою, а отже і споживання комунальних послуг підтверджується довідкою (повідомлення) про призначену субсидію №10135 від 19.12.2018, довідками про відсутність заборгованості.

Домовленості сторін щодо усіх істотних умов по оплаті за будинок «А-1» по договору купівлі - продажу були наступними:

Відповідач передає позивачу будинок «А-1» 1941 року з документами, замовляє та сплачує незалежну оцінку свого будинку «А-1» та технічну інвентаризацію з інформаційною довідкою, та відшкодовує всі витрати позивача які будуть ним понесені замість відповідача до переходу права власності по нотаріально посвідченому договору на вказане майно.

Якщо відповідач вчасно не приїде в зазначений час для нотаріального посвідчення договору, і не надасть документи на земельну ділянку та довіреність, за якою можна буде підписати договір купівлі-продажу з позивачкою, щоб вона стала власником будинку «А-1», та як власник буде потім нести сама витрати по охороні, знесенню та вивезенню зруйнованих часом своїх будівель «А-1» «Б і Д», то всі понесені сім`єю позивачки витрати повинні бути компенсовані відповідачем.

Позивач виконує фінансові та організаційні зобов`язання замість відповідача та за його рахунок, в рахунок оплати за будинок «А-1» на суму 4815 грн. незалежної оцінки будинку, діє в інтересах відповідача щодо припинення нарахувань йому за минулі або поточні періоди за грошовими зобов`язаннями відповідача та успадковані відповідачем борговими зобов`язаннями від його спадкодавця, у т.ч.: сплачує борги за відповідача та за його спадкодавця, які були накопичені до 15.06.2016р.; як вимагали служби міста від батька відповідача згідно рішення №460 від 23.08.1988р., приводить земельну ділянку у відповідність з цільовим призначенням, як власник вивозе з території садиби залишки глини неіснуючих сараїв «Б,Д» і аварійну глиняну хату «А-1» 1941 р., для можливості добудови та введення в експлуатацію будинку «В-1».

Зазначає, що з 2016 року проводячи реконструктивне розбирання та капітально-відновлювальний ремонт основних вузлів, стін, стелі, фундаменту, несучих конструкцій, покрівлі, вікон, дверей, систем опалення, освітлення, та ін. будинку «В-1», родина заявника фактично побудувала на цій ділянці новий будинок «Л-1», сарай «К», підвал під «К», кухню «Ж», каналізаційний септик №7, вбиральню «З», літній душ «Е», огорожу №1, №10, вимощення 1, ділянку приведено у належний стан, де посаджено: дерев плодових - 69 шт; дерев хвойних 8 шт.; дерев декоративних - 7 шт.; чагарників плодових - 20 шт.; виноградних кущів - 40 шт.; малини кустової - 42 шт.; 6 сортів клубники- багато; кустарники декоративні - 25 шт.; рози - 32 кущі; інші квіти різні - багато. З 15.06.2016р. позивач, як споживач комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 заключає договори на комунальні послуги, та сплачує в подальшому за рахунками фактичне споживання.

У зв`язку з вищенаведеним позивач, просить визнати факт, що аварійний глиняний будинок 1941 року забудови «А-1» з господарськими будівлями, що були розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за власні кошти родиною позивача демонтовані, та як об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці відсутні, встановити факт, що при забудові земельної ділянки з 2016 року по АДРЕСА_1 , позивач почав споживати та користуватись комунальними послугами за цією ж адресою з 15.06.2016 року.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче судове засідання на 09.12.2020 року о 13 год. 00 хв. з викликом сторін (а.с.229-231 т.1).

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.11.2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено частково. Зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позовної заяви до 911,95 грн. та розстрочено сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення

В судове засідання 09.12.2020 року позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість в матеріалах справи (т.2 а.с.13,14) міститься клопотання позивача, якою останній просить провести підготовче судове засідання без його участі та в подальшому судовий розгляд справи проводити в режимі відеоконференції через систему ізікон (EasyCon).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом його виклику через повідомлення на офіційному сайті суду. Заяв чи клопотань про проведення підготовчого судового засідання без його участі не надав.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.12.2020 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні 05 січня 2021 року на 13 год. 00 хв.

05.01.2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в своєму клопотанні від 08.12.2020 (т.2.а.с.13-14) позивач просив розгляд даної цивільної справи проводити без його участі в т.ч. без його участі в режимі відеоконференції через систему «ІЗІКОН». Розгляд справи відкладено на 01.02.2021 року о 15 год. 00 хв.

01.02.2021 позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість в матеріалах справи міститься клопотання позивача, від 08.12.2020 (т.2.а.с.13-14) в якому він просить розгляд даної справи проводити без його участі в т.ч. без його участі в режимі відеоконференції через систему «ІЗІКОН».

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом його виклику через повідомлення на офіційному сайті Судової влади України. Заяв чи клопотань про проведення підготовчого судового засідання без його участі не надав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області від 23.08.1988 року №460, ОСОБА_4 дозволено будувати новий житловий будинок замість старого, який прийшов в непридатність, господарський сарай, гараж, шахтний колодязь, надвірна вбиральня з вигрібною ямою по АДРЕСА_1 (а.с.191 т.1).

Відповідно дозволу на проведення робіт, який видано головою виконкому Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області 14.09.1988 року, ОСОБА_4 дозволено будівництво нового житлового будинку, на підставі рішення №460 від 23.08.1988, генплану, термін закінчення робіт серпень 1991 року (а.с.192,193 т.1).

Станом на 29.12.1995 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власника житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт паспорт. За даними технічного паспорта: «А-1» - житловий будинок 1941 року побудови; «Б» - сарай; №2 - огорожа; «В1» - будується житловий будинок (а.с.199-204 т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н.В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем ОСОБА_5 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.197 т.1).

23.06.2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №383 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (а.с.194-196 т.1).

Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №119214363 від 31.03.2018 року, власником об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2013 року, є ОСОБА_2 (а.с.184,185 т.1).

Згідно копії Звіту про проведення незалежної оцінки житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 23,2 кв. м, який розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , його ринкова вартість без урахування ПДВ станом на 2016 рік складає 4815,00 грн. (а.с.175-183 т.1).

Відповідно до акту прийому - передачі від 15.06.2016 року ОСОБА_1 отримав, а ОСОБА_6 на підставі довіреності від 19.12.2013 року, передала йому майно згідно списку, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.167-69 т.1).

12.07.2016 року начальником відділу містобудування, архітектури і житлово-комунального господарства Гребінківської РДА за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 складено акт обстеження домоволодіння, згідно якого встановлено: використовувати для житла вказаний житловий будинок, неможливо (а.с.160-164 т.1).

Із довідки виконавчого комітету Гребінківської міської ради про склад сімї, або зареєстрованих ту житловому приміщенні-будинку, осіб від 27.12.2016 №5669, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не зареєстрований (а.с.198 т.1).

24.02.2017 за вих №01-12/12 ОСОБА_1 надано відповідь начальником відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Гребінківської РДА ОСОБА_7 , що при огляді домоволодіння АДРЕСА_1 встановлено, що аварійний глиняний житловий будинок «А-1» побудований у 1941 році, а також глиняні сараї побудовані в 1941 і 1995 роках «Б, Д» на ділянці відсутні (а.с.171 т.1).

Як вбачається із копії довідки Гребінківської РДА Полтавської області № 01-12/51 від 29.12.2017 року, згідно рішення Гребінківської міської ради від 23.08.1988 року № 460 ОСОБА_4 дозволено будувати за вищевказаною адресою новий житловий будинок «В-1» замість старого житлового будинку «А-1», який прийшов у непридатність та новий господарський сарай, гараж, шахтний колодязь та каналізаційний септик, по закінченню будівництва нових будівель старі будівлі демонтувати (а.с.172 т.1).

Із матеріалів справи вбачається акт №7 приймання виконаних робіт та їх вартості з розбирання та вивезення аварійного глиняного житлового будинку АДРЕСА_1 від 21.09.2016 року, який складено між ФОП (підприємство - підрядник) ОСОБА_1 та замовником ОСОБА_3 (а.с.157-159 т.1).

У відповідності до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_3 , паспорт виготовлено станом на 03.05.2019 року (а.с.205-212 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2018 року проведено обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 в зв`язку з чим складено відповідний акт, який підписано депутатом міської ради Сотниченко К.В., сусідами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_1 зареєстрований Донецька область, с. Шахове (Октябрське) Добропільський р-н, фактично проживає в АДРЕСА_1 . У 2016 році за вказаною адресою ОСОБА_1 перебудував будинок «В-1» та побудував з червоної цегли новий господарський сарай, підвал, кухню, каналізаційний септик, вбиральню, літній душ (а.с.165 т.1).

Із довідки №18-04/31/29 від 26.12.2019 року, виданої Управління соціального захисту населення Гребінківської РДА вбачається, що ОСОБА_1 , 1958 р.н., що проживає в АДРЕСА_1 , призначена житлова субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, як внутрішньо переміщеній особі, згідно рішення комісії з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, житлових субсидій та надання пільг та тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Житлова субсидія призначена на період з 01.02.2019 по 30.03.2019, з 01.11.2019 по 30.03.2020 (а.с.190 т.1).

Предметом спірних правовідносин у цій справі є встановлення фактів, а саме: демонтажу родиною позивача за власні кошти аварійного глиняного будинку 1941 року забудови «А-1» з господарськими будівлями, що були розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які перейшли у спадщину відповідачу ОСОБА_2 / та встановлення факту початку споживання та користування позивачем комунальними послугами за вказаною адресою, які на думку позивача мають для нього юридичне значення.

При цьому, метою встановлення факту демонтажу аварійного будинку, позивач зазначає, як неможливість введення в експлуатацію нових будівель за вказаною адресою, які побудовані родиною позивача в 2016 році (а.с.155-156 т.1). Щодо мети встановлення факту початку споживання та користування позивачем комунальними послугами, то позивач в позові не навів його належне обгрунтування.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проєктування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проєктувальником вихідних даних; 2) розроблення проєктної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проєктної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до статей 26, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пунктів 2, 9, 13, 19 Порядку декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підтвердженням замовника того, що об`єкт, який будувався, вже збудований (закінчений будівництвом) та готовий до експлуатації і її реєстрація державним органом, та є визнанням завершення будівництва, у відповідності із технічними умовами, будівельними нормами та положеннями законодавства, що регулює будівництво та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості, і дає підстави для набуття права власності через здійснення державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 60 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, визначено, що для проведення державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням заявник подає органові державної реєстрації прав документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, заявник не подає. Державний реєстратор одночасно з прийняттям відповідного рішення про державну реєстрацію припинення права власності приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо такого об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;4) усиновлення;5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі;7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;8) визнання спадщини відумерлою;9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне.

При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення фактів демонтажу родиною позивача за власні кошти аварійного глиняного будинку та встановлення факту початку споживання та користування позивачем комунальними послугами.

Суд не знаходить підстав для встановлення факту, про який прохає позивач, оскільки встановлення зазначеного факту не передбачено чинним законодавством.

Крім того, як зазначив у своій постанові Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 540/147/17, саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини.

Так, заявлені позивачем факти не підтверджують наявність чи відсутність відповідного майнового права, а є його особистим тлумаченням певних правовідносин, які виникли внаслідок досягнення усних домовленостей сторони позивача із власником будинку ОСОБА_2 , та пов`язані із користуванням та здійсненням нової забудови позивачами на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Обов`язковість укладення договірних правовідносин щодо нерухомого майна із його власником в порядку та спосіб, що визначено законом, не можуть підміняти судові рішення.

Викладене свідчить про те, що позивач не є власником нерухомого майна у спосіб визначений законом, тому не мав права на його знесення для подальшого введення в експулатацію новозбудованого ним будинку, таким чином слід прийти до висновку, що факт який просить встановити позивач не породжує для нього жодних юридичних наслідків, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Так, при зверненні позивача до суду з вказаним позовом, останній просив звільнити від сплати судового збору його, мотивуючи це тим, що він є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію за віком, яка фактично дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність та яку він витрачає на оплату комунальних послуг та придбання продуктів харчування. Також, долучив довідку про доходи Пенсійного Фонду України ГУ в Полтавській області № 6442 7443 0504 2410 від 13.01.2020 року №34, згідно якої сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складає 18 239,00 грн. Ухвалою судді від 16.11.2020 позивачу зменшено розмір судового збору за подання позовної заяви до 911,95 грн, що не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача, та розстрочено сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення.

Крім того, 11.01.2021 та 21.01.2021 року позивачем до суду були подані повторні клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання даного позову, з підстав та мотивів які фактично викладені в первісному клопотанні при подачі позову.

Вирішуючи питання щодо заявлених клопотань, слід зазначити наступне, що наведені позивачем норми процесуального права та його матеріальний стан враховані судом при постановленні ухвали від 16.11.2020 року, якою зокрема було частково задоволено клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Так, частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи.

Таким чином, подача повторних клопотань про звільнення від сплати судового збору, на думку суду є зловживанням позивачем своїми процесуальними правами, оскільки дане питання було судом вже вирішено.

З огляду на це, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, слід здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, у справі шляхом стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 911,95 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268,315, ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у сумі 911 (дев`ятсот одинадцять) грн. 95 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.02.2021 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце реєстрації: Донецька область, с. Шахове (Октябрське) Добропільський р-н, фактично проживає: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя М. О. Вітківський