КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Чобіток А.О., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року за нововиявленими обставинами та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року (Т.2, а.с.102-120).

08 жовтня 2020 року Київським апеляційним судом витребувано справу з суду першої інстанції (Т.2, а.с.122).

12 жовтня 2020 року матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду (Т.2, а.с.124).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами та призначено заяву до розгляду (Т.2, а.с.125,126).

08 грудня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» на заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року за нововиявленими обставинами (Т.2, а.с.141-159).

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою (Т.3, а.с.20). Позивач, в заяві на адресу суду, просив провести судове засідання за його відсутності у зв`язку з перебуванням на самоізоляції. Також подав клопотання, в яких просив: провести розгляд справи відкрито; допустити до судового засідання представника консульства РФ в Україні; допустити до судового засідання родичів його дружини; допустити до судового засідання представника народного депутата України; здійснити трансляцію та фіксування судового засідання; витребувати від відповідача документи; дослідити наявні у справі судові рішення та обставини викладені в апеляційній скарзі, в його заяві та поясненнях; дослідити факти викладені в листах ПАТ «Діамантбанк»; застосувати до МОУ, Консорціуму та його представників заходи реагування у вигляді процесуальних наслідків за подання недостовірних документів.

Щодо заявлених клопотань, слід зазначити наступне.

Розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених процесуальним законом. Будь-яка особа має право бути присутньою у відкритому судовому засіданні (частини 1, 2 статті 7 ЦПК України). Судове засідання у даній справі розпочалося вчасно і відкрито, проте ні учасники справи, ні будь-які інші особи, зокрема й ті про яких зазначено у клопотаннях, у судове засідання не з`явились.

У відповідності до частин 1, 2 статті 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання не здійснювалося.

Витребування від відповідача додаткових документів є безпідставним, адже у справі наявні докази надані сторонами, яким була надана відповідна оцінка судами різних інстанції і суд, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, перевіряє доводи та докази, надані заявником, на підтвердження наявності нововиявленої обставини з урахуванням наявних у справі доказів на підставі яких судом було ухвалене відповідне судове рішення, яке набрало законної сили.

Встановлення фактичних обставини справи, дослідження наявних у справі доказів, поданих учасниками справи, в їх сукупності та надання їм відповідної оцінки є обов`язком суду під час розгляду та вирішення будь-якої справи, визначеним процесуальним законом.

Застосування ж до учасників справи заходів процесуального примусу або реагування шляхом постановлення окремих ухвал, є правом суду, за наявності до того належних процесуальних підстав.

З огляду на викладене, суд не вбачав належних і достатніх процесуальних підстав для задоволення означених вище клопотань, враховуючи при цьому й факт неявки у судове засідання учасників справи.

Отже, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши доводи заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16 лютого 2016 року по 31 жовтня 2017 року у сумі 128 382 грн. 20 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року в сумі 20 962 грн. 88 коп., що розраховані із щомісячної заробітної плати із відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів; моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 151 345 грн. 08 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 513 грн. 45 коп. (Т.1, а.с.71-74).

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Міністерства оборони України задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його позову. Компенсовано Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Міністерства оборони України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 664 грн. 80 коп. за рахунок держави (Т.1, а.с.242-249).

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т.2, а.с.37-40).

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року змінено - стягнуто з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30 травня 2017 року по 31 жовтня 2017 року у розмірі 32 706 грн. 69 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою за період з 30 травня 2017 року по 31 серпня 2017 року у розмірі 2 060 грн. 52 коп.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року - залишено без змін (Т.2, а.с.92-98).

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року заявник вказує, що суд апеляційної інстанції взяв до уваги дані підробленого фіктивного документу про перерахунок йому грошових коштів, на підставі якого змінив законне рішення суду першої інстанції. Так, в листі від 21 серпня 2020 року ПАТ «Діамантбанк» зазначив, що на його рахунок кошти в сумі 99 335,00 грн. у період 2016-2017 роки по судовій справі № 761/6602/16-ц від Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» не перераховувалися

У зв`язку з наявністю, на думку заявника, указаної нововиявленої обставини, наявні підстави для скасування судового рішення (Т.2, а.с.102-120).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому, згідно вимог частин 4, 5 указаної процесуальної норми, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши зміст рішення суду та наведені заявником підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, вважає, що зазначені заявником обставини, з яких він просить переглянути судове рішення, не є обставинами, в розумінні статті 423 ЦПК України, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, так як вони не можуть жодним чином вплинути на законність постановленого судом рішення, яке набрало законної сили.

Так, лист від 21.08.2020 року за підписом в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк», не може вважатися належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, що підтверджує факт неотримання ОСОБА_1 від відповідача суми в розмірі 99 335,00 грн., оскільки викладене у листі спростовується матеріалами справи та не відповідає встановленим судовими рішеннями фактичним обставинам справи; суперечить власним твердженням позивача, які містяться в матеріалах даної справи (відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 15.03.2018 року /Т.1, а.с.114-117/, заява ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції /Т.1, а.с.177-178/, в яких останній підтверджує одержання коштів), а також зміст викладеної інформації свідчить лише про не отримання позивачем на власний рахунок від відповідача у період 2016-2017 роки суми в розмірі 99 335,00 грн. одним платежем, проте, як встановлено судовими рішеннями у даній справі кошти, згідно угоди та графіку погоджених сторонами, сплачувались Консорціумом ОСОБА_1 певними частинами.

При цьому, слід зазначити, що за весь час розгляду справи судами різних інстанцій позивач не заперечував факту одержання ним указаної суми і лише після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції та одержання від банку указаного вище листа за своїм зверненням, змінив свою позицію та ініціював у зв`язку з цим перегляд судового рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Також, необхідно наголосити, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте, можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з підстав визначених процесуальним законом, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ст. 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені вказаною нормою були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник не надав доказів на підтвердження наявності нововиявленої обставини, що може вплинути на законність ухваленого судом рішення.

Водночас, слід зауважити, що заявник фактично висловлює свою незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції, яке ним було оскаржено в касаційному порядку, проте, ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року, у відкритті касаційного провадження було відмовлено.

Отже, з наведеного вбачається, що доводи заяви є безпідставними і необґрунтованими, а наведені в ній обставини не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки прямо суперечать положенням частин 4, 5 статті 423 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 3 та частиною 4 статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви слід відмовити, а постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року залишити в силі.

Щодо розподілу судових витрат, слід зауважити наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

08 грудня 2020 року представником Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» разом з запереченнями на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подане клопотання про стягнення з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 800 грн. Також 08 лютого 2021 року до суду надійшло аналогічне клопотання про стягнення з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500 грн.

В указаних клопотаннях представник Консорціуму вказує, що відповідач, у зв`язку з поданням позивачем заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вимушений був понести витрати на правову допомогу, уклавши відповідний договір з адвокатським об`єднанням. Відповідно до п. 3.3 даного договору вартість послуг за одну годину роботи адвоката становить 2 700 грн. Згідно рахунків-актів № 1090-1 від 30.11.2020 року та № 1090-3 від 02.02.2021 року адвокатом витрачено загалом п`ять годин на ознайомлення з матеріалами справи в Київському апеляційному суду, складання та відправлення ОСОБА_1 заперечення на заяву, явка до суду та участь у судових засіданнях. Загалом Консорціумом сплачено адвокатському об`єднанню 13 500 грн., що підтверджується зазначеними вище рахунками-актами та платіжними дорученнями № 3731 від 07.12.2020 року та № 3863 від 02.02.2021 року (Т.2, а.с.152-159, Т.3, а.с.45-49).

У відповідності з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання указаних вище вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 указаної процесуальної норми визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи означені вище положення процесуального закону та з огляду на надання стороною належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, розмір яких є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також беручи до уваги поведінку позивача під час розгляду справи (подання по декілька разів аналогічних за змістом явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення певних обставин, які мають значення для справи, тощо), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених останнім і документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 268, 389, 423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою, відшкодування моральної шкоди - залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» (місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складений 11 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді А.О. Чобіток

Г.В. Крижанівська