Справа № 344/2409/21
Провадження № 22-ц/4808/1619/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Максимів Ю.В.

з участю апелянта та його представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Антоняка Т.М. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з останнього на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 4 000 гривень щомісячно на кожну дитину, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона проживала з відповідачем у незареєстрованому (цивільному) шлюбі з 2010 року. У них народилося двоє дітей. Відповідно до судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2019 року з відповідача стягуються щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 серпня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Стверджувала, що на сьогоднішній день сума присуджених аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, так як на утримання синів їй необхідно як мінімум 8 000 - 9 000 гривень щомісячно, оскільки вона повинна витрачати грошові кошти на медикаменти, продукти харчування, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, враховуючи вік дітей і витрати на особисті потреби.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються судовим наказом № 344/14436/19, виданим Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 16 серпня 2019 року.

Присуджено з ОСОБА_3 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі - по 4 000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до їх повноліття.

Припинено стягнення аліментів з відповідача за судовим наказом № 344/14436/19, виданим Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 16 серпня 2019 року, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Відповідач звернувся із заявою про перегляд заочного рішення, однак, суд своєю ухвалою від 20 вересня 2021 року залишив його заяву без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував заочне рішення тим, що позов є обґрунтованим, позивачкою наведено підстави для збільшення розміру аліментів. Суд вважав, що заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що у зв`язку з дорослішанням дітей, збільшуються витрати, пов`язані із забезпеченням їх всім необхідним для проживання, харчування, навчання, лікування. Несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню малолітніх дітей сторін, на матір, з якою проживають діти.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема вказує, що позивачка не представила належні, допустимі докази, які б прямо свідчили про невиконання ним обов`язків з утримання та ненадання матеріальної допомоги дітям, тому такі твердження є необґрунтованими.

Позивачка надала суду неправдиву інформацію стосовно витрат на харчування.

У матеріалах справи відсутні докази про повідомлення його про час та місце розгляду цієї справи.

Оскаржуване рішення прийняте за його відсутності, що перешкодило йому, як відповідачу, реалізувати свої процесуальні права, а також порушено принцип змагальності сторін, тому він звернувся із заявою про перегляд заочного рішення.

Скаржник зазначає, що на даний момент не працює, доходів не отримує. Робив спроби працевлаштуватися за кордоном, але у зв`язку з проблемами з правим коліном (пошкодження медіального і латерального меніска) він не може довгий час стояти на ногах, тому фізично не може працювати за кордоном. Крім того, у нього на утриманні знаходиться його мати.

Із зазначених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у позові.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, у якому доводи апеляційної скарги не визнає, вважає оскаржене рішення законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін.

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони проживали у незареєстрованому (цивільному) шлюбі з 2010 року. В них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 27 квітня 2018 року та ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18 лютого 2014 року.

Відповідно до судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2019 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 09 серпня 2019 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказувала, що на сьогоднішній день сума присуджених аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, так як на утримання синів їй необхідно як мінімум 8 000 - 9 000 гривень щомісячно, оскільки вона повинна витрачати грошові кошти на медикаменти, продукти харчування, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, враховуючи вік дітей і витрати на особисті потреби.

Задовольняючи позовні вимоги та збільшуючи розмір аліментів до 4 000 гривень на місяць на кожну дитину, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, позивачкою наведено підстави для збільшення розміру аліментів.

Такий висновок суду першої інстанції є не зовсім правильним, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд вірно вважав слушними аргументи позивачки, що у зв`язку з дорослішанням дітей, збільшуються витрати, пов`язані із забезпеченням їх всім необхідним для проживання, харчування, навчання, лікування.

Вирішуючи питання визначення суми аліментів суд не врахував положення статті 182, СК України, а також не врахував, що двоє батьків зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Так, відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Подавши позов про стягнення аліментів у розмірі 4 000 тисячі гривень на кожну дитину на місяць, тобто 8 000 гривень на двох дітей (11 та 7 років), та вказавши, що на утримання синів їй необхідно як мінімум 8 000 -9 000 гривень щомісячно, оскільки вона повинна витрачати грошові кошти на медикаменти, продукти харчування, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, враховуючи вік дітей і витрати на особисті потреби, позивачка фактично перекладає обопільний обов`язок двох батьків щодо утримання дітей тільки на батька дитини, що суперечить принципам сімейного законодавства.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що з відповідача стягуються аліменти на кожну дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитину, безпідставним є висновок місцевого суду про те, що несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню малолітніх дітей сторін на матір, з якою проживають діти.

Крім того, положення частини 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

На момент подання позову (лютий 2021 рік) прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становив 2 395 гривень, проте суд збільшив розмір аліментів до 4 000 гривень на кожну дитину, що значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, однак таких доказів позивачка не надала, як і не надала доказів про свої доходи.

Як ствердив відповідач, позивачка працює візажистом в салоні краси АРС і має немалу заробітну плату, але її розміру він не знає. Він живе за рахунок тимчасових заробітків на будовах і йому ледве вистачає на аліменти в розмірі, визначеному судовим наказом. Крім того, в нього болять колінні суглоби ніг та він має хронічні хвороби, про що свідчить надана ним довідка.

За даними виписки з історії хвороби ОСОБА_3 має хронічні захворювання: криптогенний гепатит, ессенціальний тремор, гастродуоденіт, холецистит, рецедивуючий панкреатит.

Вищезазначеного суд першої інстанції не врахував та не дослідив матеріальне становище сторін, тому дійшов помилкового висновку щодо розміру стягуваних аліментів.

Колегія суддів вважає, що у цьому спорі обґрунтованим розміром аліментів, визначеним з урахуванням усіх обставин справи, буде 2 300 гривень на кожну дитину на місяць.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей необхідно змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів до 2 300 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів до 2 300 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

В решті рішенняІвано-Франківського міського суду від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року