Провадження № 2/344/3416/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи тим що з 2009 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у його квартирі АДРЕСА_1 , а потім з 2010 року у квартирі по АДРЕСА_2 була придбана по договору міни від 10.11.2010 року, разом облаштовували, купували меблі, здійснювали ремонт для можливості проживання у ній. За час спільного проживання, облаштовували спільний сімейний побут, робили разом ремонт у квартирі, в якій проживали останній час, разом їздили на роботу до Польщі, усі свята проводили в родині чоловіка та її, мають безліч спільних фотографій у родинному колі. Спільно оплачували комунальні послуги за користування квартирою, вели спільний побут, мали спільний бюджет. В кінці 2019 року разом оформляли договір позики, який в подальшому повертали разом, що підтверджується копією договору позики та розпискою про часткове повернення боргу. Влітку 2020 року чоловік захворів та лікувався стаціонарно, позивачка в лікарні доглядала за ним весь період його лікування. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Всі поминальні витрати несла позивачка особисто та здійснювала поховання чоловіка. У зв`язку із смертю її чоловіка відкрилася спадщина та заведена спадкова справа за № 33/2020 за її заявою про прийняття спадщини. При оформленні спадкової справи отримала відмову в отриманні свідоцтва про прийняття спадщини через відсутність документу на підтвердження родинного зв`язку із померлим спадкодавцем. З померлим ОСОБА_2 офіційно шлюб не зареєстрували. Позивачка є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , інших родичів у нього немає, проте жодного документу на підтвердження родинних стосунків не може представити в нотаріальну контору, оскільки вони проживали в шлюбі без його державної реєстрації. Про факт ведення ними з чоловіком спільного побуту, проживання однією сім`єю протягом тривалого періоду часу можуть підтвердити свідки, що були їхніми спільними друзями - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який товаришував з померлим чоловіком ще з дитячих років. Після смерті ОСОБА_2 за заявою позивачки відкрито спадкову справу № 603/2020, до складу якої входить квартира АДРЕСА_3 , яка належала померлому на праві власності на підставі договору міни квартири від 10.11.2010 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної в Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі, у ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після його смерті. Враховуючи наведене, за відсутності інших спадкоємців як за законом, так і за заповідотом, позивачка є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 . Просила встановити факт проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 квітня 2009 року по 16.08.2020 рік. Визнати за позивачкою ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31, 2 кв.м, житловою 16,1 кв.м.

25.08.2021 року представник заінтересованої особи: Івано-Франківської міської ради подав відзив на позов відповідно до якого повідомив, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю, а можуть свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи заявниці щодо існування між нею та ОСОБА_2 відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання майна за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справи відсутні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Просить в задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.04.2009 року по 16.08.2020 рік відмовити; в задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31,2 кв.м., житловою 16,1 кв.м. за ОСОБА_1 відмовити(а.с.29-31).

09.04.2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу задоволено та 29.06.2021 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду рішення від 09.04.2021 року скасоване. Заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду(а.с.20-22).

Представник позивачки просила позов задоволити в повному обсязі.

Заінтересована особа Івано-Франківська міська рада проти позову заперечила з підстав наведених у відзиві.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з договору міни квартир від 10.11.2010 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідно до якого ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_3 (а.с.10,11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 виданого 17.08.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 50 років про що складено відповідний актовий запис №1583(а.с.13).

Згідно договору - замовлення №1067 про організацію поховання встановлено, що ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно розписки наданої ОСОБА_6 від 22.10.2020 року, останній повідомив, що отримав у ОСОБА_1 кошти в сумі 290 дол.США в якості погашення боргу частково по відсотках за позику(а.с.19) на виконання Договору-позики від 18.10.2019 року та боргової розписки від 18.10.2019 року(а.с.17,18).

Згідно копії свідоцтва про поховання виданого 18.08.20 року реєстраційний № 1067, встановлено, що дружина ОСОБА_1 здійснила поховання 19.08.2020 року на ділянці № НОМЕР_2 , ряд 17 місце № 7 кладовища - ОСОБА_2 свідоцтво про смерть НОМЕР_1 (а.с.15).

26.08.2020 року відділом з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру Територіальної громади м. Івано-Франківська повідомлено ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про смерть (а.з.1583)(а.с.14).

Відповідно до листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 25.09.2020 року №1551/02-14, встановлено, що за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини 24.09.2020 року заведена спадкова справа за №603/2020 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с..8). Що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)(а.с.9).

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для прийняття спадщини за законом.

Так, свідок ОСОБА_3 надала пояснення та зазначила що є близькою товаришкою позивачки ОСОБА_1 ще з років їхньої юності. Може підтвердити суду, що позивачка ОСОБА_1 з 2009 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аж до його смерті. Спочатку вони проживали у його квартирі по АДРЕСА_4 недовгий період часу, а потім у квартирі по АДРЕСА_2 , і там проживали тривалий період часу до його смерті. Свідок часто бувала у них в гостях, як у квартирі по АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і у неї інколи гостювали. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 мали спільний бюджет, вони разом облаштовували спільний побут, робили разом ремонт у квартирі, разом їздили на роботу до Польщі, усі свята та вихідні проводили разом в родинному колі. Дочка ОСОБА_9 від першого шлюбу проживала разом з ними. Також відомо, що позивачка разом із ОСОБА_2 оформляли позику, щоб зробити ремонт у квартирі, яку продовжує виплачувати самостійно ОСОБА_9 вже й після смерті чоловіка. Влітку 2020 року, коли ОСОБА_11 захворів та лежав на стаціонарному лікуванні, догляд за ним здійснювала тільки ОСОБА_9 . Відомо, що інших родичів у ОСОБА_12 не було. Коли ОСОБА_13 помер наприкінці літа 2020 року, похорон та поминальну службу замовляла та організовувала самостійно ОСОБА_14 та за свій рахунок. Незнайомих свідку осіб на похоронах ОСОБА_12 не було(а.с. 48).

Згідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

Факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 року підтверджується показами свідка, копією договору позики від 18.10.2019 року, копією розписки від 22.10.2020 року, копією свідоцтва про поховання, копією договору на організацію та проведення поховання.

Вказані докази у своїй сукупності підтверджують, що за життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були стосунки, які мають ознаки сімейних.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Всі наведені докази вказують на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.04.2009 року до 16.08.2020 року.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на абзац 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням правового висновку ВС, викладеного у постанові від 21.02.2019 у справі № 420/2383/16-ц, у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

У постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

ВС у своїй постанові від 31.08.2020 у справі № 350/1850/17 підкреслив, що згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.

З урахуванням проаналізованих правових норм та правових висновків Верховного Суду в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків.

З наданих суду доказів вбачається, що позивачка на час смерті її чоловіка ОСОБА_2 постійно з ним проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 .

Так як згаданий факт був доведений позивачекою в ході розгляду справи, суд задовольняє її вимоги в частині його встановлення.

Крім того, з огляду на встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім"єю без реєстрації шлюбу на час відкриття спадщини разом з її померлим чоловіком ОСОБА_2 в силу вимог ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, що складається зі спірної квартири АДРЕСА_3 , загальною пл.31,2кв.м., житловою 16,1кв.м

А отже, з огляду на ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спірна квартира належать позивачці з часу відкриття спадщини.

Так як позивачці нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вона має право на визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку, тому суд задовільняє її вимоги і в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_3 , загальною пл. 31,2кв.м., житловою 16,1кв.м.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є підставними, обгрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.124 Конституції України, ст.ст., 1268, 1264 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 239, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 318, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Івано-Франківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування- задоволити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.04.2009 року по 16.08.2020 рік.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , індефікаційний код НОМЕР_3 , проживаючої в АДРЕСА_2 право власності в порядку спадкування на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31, 2 кв.м, житловою 16,1 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 07.12.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.