Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5832/15-ц
Провадження № 4-с/552/9/21
У Х В А Л А

іменем України

10.02.2021 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника заявника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на рішення головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич Світлани Іванівни про арешт коштів боржника, стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 27.01.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на рішення головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич Світлани Іванівни про арешт коштів боржника.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні в відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 52261281 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/5832/15-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , в межах якого державним виконавцем згідно з постановою від 04.01.2021 накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, зокрема, накладено арешт на грошові кошти, які знаходилися на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», на який надходять соціальні виплати як багатодітному батьку.

В своїй скарзі просив постанову державного виконавця скасувати в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заявника повністю підтримав вимоги скарги, посилаючись на викладені в ній обставини.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився.

Стягувач ОСОБА_2 щодо задоволення скарги заперечувала, пояснивши, що ОСОБА_3 взагалі не сплачує аліменти на утримання дитини за судовим рішенням, існує заборгованість зі сплати аліментів на суму понад 100000 грн.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 05 жовтня 2015 року.

Судове рішення добровільне не виконується, судом по справі видано виконавчий лист, який пред`явлений на примусове виконання до органів ДВС.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до норм п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В силу абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту лише на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Жодні інші заборони законом не визначені.

Встановлено, що за заявою стягувача ОСОБА_2 Лохвицьким РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області 16.09.2016 було відкрито виконавче провадження № 52261281 з примусового виконання зазначеного судового рішення.

Станом на час вирішення скарги судом виконавче провадження № 52261281 перебуває на виконанні в Подільському відділі ДВС у місті Полтаві Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Також встановлено, що постановою від 04.01.2021 головним державний виконавцем зазначеного відділу ДВС Масич С.І. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3 .

Боржнику ОСОБА_5 з достовірністю було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження та про арешт коштів.

Зазначене рішення державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих державному виконавцеві.

Тобто державний виконавець, виконуючи свої професійні обов`язки та діючи в межах чинного законодавства вчинив дії, щодо виконання боржником рішення суду.

Суд звертає увагу, що постанова про накладення арешту на рахунки боржника містить застереження щодо не накладення арешту на рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тому суд приходить до висновку, що таке рішення є правомірним.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що на ім`я заявника ОСОБА_3 відкрито в АТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_1 , на який надходять кошти як соціальні виплати від органів соціального захисту населення.

Держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання соціальних (пенсійних) виплат.

Тому суд приходить до висновку, що накладення арешту на грошові кошти, які перераховуються заявнику органами соціального захисту населення як суми соціальних виплат порушує права заявника.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦІІК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем.

Враховуючи зміст скарги ОСОБА_3 та норми ст. 451 ЦПК України необхідно зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич С.І. зняти арешт з грошових коштів на рахунку: № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 , які надходять від органів соціального захисту населення як соціальні виплати, який накладено згідно з постановою державного виконавця від 04.01.2021 в межах виконавчого провадження № 52261281.

Арешт будь-яких інших грошових коштів, які знаходяться або будуть надходити на вказаний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 , не порушує прав заявника, який є боржником у виконавчому провадженні та до якого вживаються державним виконавцем заходи примусового виконання рішень.

Тому позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

При вирішення скарги суд виходить з того, що накладення арешту на грошові кошти боржника є тим обмеженням, яке вчинене на виконання норм Закону України «Про виконавче провадження», підставою для його застосування до заявника є невиконання останнім судового рішення. Таке обмеження є необхідними з метою забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні, права на доступ до судового захисту.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масич С.І. зняти арешт з грошових коштів на рахунку: № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 , які надходять від органів соціального захисту населення як соціальні виплати, який накладено згідно з постановою державного виконавця від 04.01.2021 в межах виконавчого провадження № 52261281.

В задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.02.2021.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко