Справа № 758/6693/21
Провадження № 2/758/7707/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 листопада 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Скрипник О. Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Сілюкова Ю. В.,

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

18.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач посилається на те, що відповідач не проживає у відповідному жилому приміщенні більше шести місяців та відсутні поважні причини.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Відповідач своїм правом на направлення відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивачі разом зі своїм представником у судовому засіданні позов підтримали та додатково зазначили, що реєстрація відповідача у спільному житловому приміщенні порушує їхні права.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

15.12.1998 року Подільською районною державною адміністрацією м. Києва було надано розпорядження про внесення зміни до договору найму житлового приміщення якою розглянувши матеріали, подані відділом обліку та розподілу житлової площі і пропозиції громадської комісії з питань житлових питань враховуючи житлові умови мешканців, було прийнято наступне рішення: гр. ОСОБА_6 що проживає по АДРЕСА_1 де в складі 5 осіб/ він, син 1962 р.н., невістка 1965 р .н., онук 1986 р.н., онук 1988 р.н. / займає двокімнатну квартиру ж/площею 32.80 кв.м., просить заключити договір найму житлового приміщення на його ім`я в зв`язку зі смертю дружини. Дорослі члени сім`ї згодні. Заключити договір найму на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з гр. ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 - помер, про що 17 липня 2013 року було складено відповідний актовий запис № 123.

Відповідно до довідки на даний час за вказаною адресою зареєстровано 5 осіб, однак фактично проживає лише 3, відповідачі протягом тривалого часу не проживають за вказаною в довідці адресою.

Позивач зазначив, що відповідач -1 протягом тривалого часу з 2000 року не поживає в даній квартирі, а відповідач - 2 взагалі не проживав в даній квартирі з моменту народження, зв`язок з ними втрачено що унеможливлює позасудове вирішення даного питання.

Виходячи з вище наведеного з метою захисту прав та законних інтересів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються цивільним та житловим законодавством України.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи па річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст. 71 цього кодексу.

Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. (ст.ст.71,72,116,156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд вважаю, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад двадцять один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн, по 454,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 16, 316, 317, 319, 321, 405 Цивільного кодексу України, статтями 4, 5, 175, 263, 265, 268, Цивільно-процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. 163, 71, 72 ЖК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП відсутній на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір в сумі 908, 09 грн по 454, 0 грн з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя О. Г. Скрипник