КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Степанським Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, виданих Дніпровським районним судом м. Києва 15.02.2017 по цивільній справі № 755/20100/15-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Заява обґрунтована тим, що Дніпровским районним судом м. Києва були видані виконавчі листи 15.02.2017 на виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.3016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної йому частки у спільному майні подружжя - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLA 220 CDI 4 MATIС», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 678 500,00 грн., що становить 1/2 частину вартості даного автомобіля, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 102-103).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, виданих Дніпровським районним судом м. Києва 15.02.2017 по цивільній справі № 755/20100/15-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (а.с. 150-152).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити в повному обсязі. Вказує, що про заочне рішення Дніпровського районного суд м. Києва від 15.03.2016 їй до 24.03.2021 не було відомо в зв`язку з проживанням за кордоном. Прийняттю рішення передувало придбання апелянтом 26.05.2015 автомобіля вартістю 1 097 912,00 грн. з ПДВ, що на день придбання було еквівалентно 50 346,04 дол. США. Таким чином, враховуючи вартість придбання автомобіля, 1/2 частки від його вартості складає 548 956,00 грн., а не 678 500,00, які бажає отримати стягувач.

29.04.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір про поділ майна подружжя, відповідно до якого спірний автомобіль «MERCEDES-BENZ GLA 220 CDI 4 MATIС», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було визнано сторонами особистою власністю боржника ОСОБА_2 , в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення 1/2 частки вартості за вказаний автомобіль.

03.07.2015 на підставі письмової розписки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 передала йому 10 000,00 дол. США; 05.08.2015 на вимогу ОСОБА_2 уклала договір позики на 303 940,00 грн., що на день укладання було еквівалентно 14 000,00 дол. США згідно офіційного курсу НБУ (21,7141 грн./США), які виплатила позивачу в повному розмірі до 13.03.2016. Факт повного погашення позики підтверджується особистим підписом ОСОБА_2 на нотаріальній копії цього договору.

Після проведення повного розрахунку за договором позики від 05.08.2015 та виплати останніх 2 000,00 дол. з 25 000,00 дол. США, що складали 1/2 частки ОСОБА_2 в автомобілі, 29.04.2016, за десять місяців до моменту видання судом зазначених вище виконавчих листів, в порядку, визначеному Цивільним та Сімейним кодексами України, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було досягнуто письмової угоди про визнання права власності на автомобіль за апелянтом шляхом укладення договору про поділ майна подружжя.

Доказами виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 щодо відшкодування йому 1/2 від вартості автомобіля є: Договір, договір позики від 05.08.2015 (з розписками ОСОБА_2 , на договорі), письмові розписки ОСОБА_2 від 03.07.2015 та від 07.09.2015.

Надання цих доказів до суду першої інстанції було неможливим в наслідок тимчасового проживання за межами України, у зв`язку з доглядом за матір`ю похилого віку (а.с. 156-161, 200-202 зв.).

20.09.2021 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що в своїй апеляційній скарзі, апелянт фактично вдається до іншої ніж суддя оцінки доказів по даній справі, перебираючи на себе функцію суду, але не наводить жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх висновків.

20.07.2021 ОСОБА_1 виконала рішення суду та перерахувала на депозитний рахунок приватного виконавця грошові кошти в рахунок погашення боргу, на підставі чого та у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ПВ ВО м. Києва Барладін П.О. виніс постанову від 20.07.2021 про закінчення виконавчого провадження № 65831993 у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення суду. Отже, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу по даній справі, діяв відповідно та у межах повноважень, визначених чинним процесуальним законодавством, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали (а.с. 227-229).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2016 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної йому частки у спільному майні подружжя - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLA 220 CDI 4 MATIС», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 678 500,00 грн., що становить 1/2 частину вартості даного автомобіля, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5 000,00 грн. Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви 23.02.2021 ПВ ВО м. Києва Мілоцьким О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64622772, № 64623570 на підставі виконавчих листів, виданого 15.02.2017, Дніпровським районним судом м. Києва № 755/20100/15 та на підставі заяви стягувача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації належної йому частки у спільному майні подружжя - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLA 220 CDI 4 MATIС», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 678 500,00 грн., що становить 1/2 частину вартості даного автомобіля, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5 000,00 грн.

Постановою ПВ ВО м. Києва Мілоцьким О.М. від 23.02.2021 вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження.

Станом на день звернення до суду з даною заявою вказані виконавчі листи були повернуті стягувачу, відповідно до постанов від 30.03.2021 у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також в даних постановах зазначено, що залишок заборгованість дорівнює 678 500,00 грн. та 5 000,00 грн. відповідно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом частин 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як на підставу виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2016, ОСОБА_1 приєднано до апеляційної скарги договір, договір позики від 05.08.2013 (з розписками стягувача на договорі), письмові розписки ОСОБА_2 від 03.07.2015 та від 07.09.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, до апеляційної скарги ОСОБА_1 не надано інформації щодо неможливості надання поданих документів під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому апеляційний суд не може брати їх до уваги.

Посилання апелянта на договір про поділ майна подружжя від 29.04.2016 не може бути підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки вказаним договором в порядку поділу майна подружжя визнавалося особистою власністю одного із подружжя рухомого майна, але вказаним договором не визначено, (не врегульовано) порядок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2016, тому оскаржуване рішення є правильним, обґрунтованим та ухвалено у відповідності до норм діючого законодавства.

Отже, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2016, ОСОБА_1 у добровільному порядку виконано не було, що у розумінні ст. 432 ЦПК України є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, оскільки апелянтом не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність зобов`язань боржника перед стягувачем, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, та не було встановлено обґрунтованих та достатніх процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про відмову у задоволені заяви.

При апеляційному розгляді справи порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Степанським Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 25 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська