Дата документу 01.12.2021
Справа № 334/2095/17
Провадження № 2/334/106/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Панасюри Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання. В позові зазначила, що 27 березня 2007 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Петричкович Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 3-510.

Відповідно до умов цього договору позивачка передала у власність ОСОБА_3 , належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , а відповідачка зобов`язалася забезпечувати позивачку утриманням та доглядом довічно. ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання довічно утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, ліками та зберегти у її безкоштовному довічному користуванні вищезазначену квартиру. Відповідно до п.7 Договору вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної медичної допомоги, ліками) визначається сторонами у розмірі 1-ї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на місяць.

Разом з тим, відповідачка не виконувала належним чином свої обов`язки за договором: не забезпечувала позивачку одягом, харчуванням; не здійснювала догляд за нею. Відвідувала позивачку лише 2-3 рази на місяць тільки на її прохання або в разі виклику карети швидкої допомоги. Матеріальне забезпечення надавала у значно меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору. У 2015 році стан здоров`я позивачки значно погіршився, вона перестала виходити на вулицю, стало складно обслуговувати себе, проте ставлення відповідачки до своїх зобов`язань за договором не змінилося, а з січня 2017 року вона взагалі припинила будь-які відносини з позивачкою.

Фактично всю необхідну допомогу їй надавали сусіди, які забезпечували її харчуванням, робили необхідні покупки, доглядали її.

На підставі вищевикладеного позивачка просить розірвати договір довічного утримання від 27 березня 2007 року, укладений між нею та ОСОБА_3 і посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Петричкович Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 3-510.

03 квітня 2017 року Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було відкрито провадження у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_5 померла.

05 жовтня 2017 року від ОСОБА_1 надійшла заява залучити її до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання в якості правонаступника ОСОБА_5 , оскільки позивачка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено 06 червня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 244.

02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Морозової В.М. з заявою про прийняття спадщини, зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , отже ОСОБА_1 є правонаступником позивачки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2017 року провадження у справі зупинено для визначення кола всіх спадкоємців позивачки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2018р. провадження у справі поновлено.

03.08.2018 року від представника відповідачки адвоката Адоєвцева С.Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання через 10 років після його укладення та за 5 місяців до своєї смерті, що свідчить про належне виконання відповідачкою ОСОБА_3 умов договору і відсутність претензій з боку ОСОБА_5 . Заповіт на користь ОСОБА_1 було складено у червні 2017 року, незадовго до смерті ОСОБА_5 , що свідчить про те, що ОСОБА_5 потрапила під вплив своєї сусідки ОСОБА_1 , що і стало підставою для звернення з позовом до суду. Також представник відповідачки зазначив про відсутність будь-яких доказів про те, що відповідачка не виконувала умови договору.

20.11.2018 року від представника позивачки адвоката Баранник М.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначалося, що ОСОБА_5 довгий час не зверталася з відповідним позовом до суду, оскільки, доки могла справлятися самотужки, намагалася уникнути конфліктних ситуацій з відповідачкою. Проте, коли стан її здоров`я значно погіршився, і вона вже не могла обходитися без сторонньої допомоги, ОСОБА_5 вимушена була звернутися до суду, оскільки на її звернення до відповідачки з проханням надавати їй передбачену умовами договору допомогу ОСОБА_3 відповіла відмовою. З січня 2017 року ОСОБА_3 взагалі не опікувалася ОСОБА_5 , припинила з нею будь-які стосунки, фактично залишила її у безпорадному стані, в той час як останні місяці перед смертю ОСОБА_5 взагалі не могла виходити з дому і обходитися без сторонньої допомоги. Сума утримання, яку надавала ОСОБА_3 ОСОБА_5 до січня 2017 року також була значно меншою, ніж передбачено умовами договору. З 01 січня 2012 року сума коштів, які надавала ОСОБА_5 відповідачка, складала 400 грн., в той час як мінімальна заробітна плата становила у період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012року 1073 грн. Надалі розмір мінімальної заробітної плати збільшувався, а матеріальна допомога залишалася в тому ж розмірі - 400 грн. До 2012 року матеріальне утримання надавалося відповідачкою ще в меншому розмірі. З січня 2017 року надання матеріального утримання взагалі було припинено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018р. здійснено заміну позивача ОСОБА_5 на правонаступникаОСОБА_118 червня 2020 року ОСОБА_1 уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі и просила суд задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 надала пояснення, згідно яких вона разом з матір`ю постійно опікувалися ОСОБА_5 , надавали їй допомогу, готували їжу, робили покупки, прибирали в квартирі. Відповідачка дуже рідко відвідувала ОСОБА_5 , внаслідок чого остання постійно зверталася за допомогою до сусідів. За 2 роки до смерті ОСОБА_5 стан її здоров`я погіршився, внаслідок чого вона практично не виходила із дому. Проте відповідачка не змінила свого ставлення до своїх обов`язків. З січня 2017 року взагалі припинила спілкування з ОСОБА_5 , і ОСОБА_1 разом з матір`ю доглядали її, надавали всю необхідну допомогу, здійснювали санітарно-гігієнічні процедури, оскільки ОСОБА_5 хворіла на онкологічне захворювання, перебувала у важкому стані і потребувала постійного стороннього догляду, викликали швидку допомогу, супроводжували її до лікарні, де вона і померла. Також взяли не себе всі витрати на лікування і поховання.

На підтвердження зазначених обставин позивачка надала суду наступні докази: копію довідки № 270 від 12.07.2017р. про стан здоров`я ОСОБА_5 , копію довідки № 72 від 14.02.2017р. про те, що ОСОБА_5 потребувала постійного догляду, копії чеків про придбання лікарських засобів, копію лікарського свідоцтва про смерть № 388 і копію довідки про причину смерті; копію свідоцтва про поховання № НОМЕР_1 , копію Акту передачі-прийому наданих послуг з поховання; копію карт спадкоємності і копію квитанції СКП «Запорізька ритуальна служба»; копію рахунку-заказу на ритуальні послуги.

Відповідачка ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, пояснила, що влітку 2001року між нею і ОСОБА_5 встановилися теплі стосунки. Їй стало відомо, що ОСОБА_5 мала дружні відносини зі своєю сусідкою ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_1 , і заповіла їй свою квартиру. Проте згодом стосунки погіршилися, і відповідачка запропонувала ОСОБА_5 укласти з нею договір довічного утримання. Після укладення цього договору відповідачка купила для ОСОБА_5 диван, телевізор, унітаз, люстру, газову колонку, проте не має жодних документів на підтвердження зазначених обставин. Відвідувала ОСОБА_5 , робила для неї покупки - картоплю, моркву, курячі крильця. Чеків на підтвердження цих фактів не має. У грудні 2016 року, після того, як відповідачка не прийшла до ОСОБА_5 на її прохання, вони посварилися, і ОСОБА_5 припинила спілкування з нею. З цього часу ОСОБА_5 не пускала відповідачку до себе.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5 є сестрою її чоловіка, вони спілкувалася, однак часто приходити до ОСОБА_5 вона не могла, але матеріально допомагала. Їй відомо про укладення договору довічного утримання між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . Спочатку ОСОБА_3 надавала допомогу ОСОБА_5 , проте згодом обсяг допомоги значно зменшився. ОСОБА_5 постійно вимушена була просити чужих людей про допомогу. Відповідачка була постійно не задоволена, підвищувала голос на ОСОБА_5 , і остання її боялася. Всю необхідну допомогу надавали сусіди і ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 - готували їжу, прибиралися в квартирі, купали її, тощо. ОСОБА_3 не прибирала в квартирі, ліки не купувала, їжу не готувала.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_5 , жили в одному під`їзді. ОСОБА_5 часто просила щось купити для неї, жалілася, що відповідачка не надає їй допомоги, не доглядає її. Необхідну допомогу їй надавали сусіди і ОСОБА_1 з матір`ю, які готували для нею їжу і доглядали її. ОСОБА_3 бачила 2-3 разом на місяць. Вона приходила разом з собакою, який чекав її біля під`їзду. Останні 2 роки перед смертю ОСОБА_5 взагалі не виходила з дому, а згодом не могла і обслуговувати себе, і догляд за нею забезпечили ОСОБА_1 і її мати, також допомагав брат.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що також є сусідкою ОСОБА_5 , жили в одному під`їзді. ОСОБА_5 зверталася до неї з проханням купити для неї продукти харчування. Була свідком того, як відповідачка стояла в дверях квартири ОСОБА_5 і щось агресивно говорила останній. Виявилося, що ОСОБА_5 попросила відповідачку придбати для неї ліки, і це розлютило ОСОБА_3 . Зазначила, що ОСОБА_5 дуже жалкувала, що уклала договір довічного утримання з ОСОБА_3 , що вона не готує їй їжу, не прибирає в квартирі, не купує ліків. Всю необхідну допомогу ОСОБА_5 надавала ОСОБА_9 , мати ОСОБА_1 . Під кінець життя ОСОБА_5 потребувала постійного стороннього догляду, який їй надавала ОСОБА_1 і її мати ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що знайома з ОСОБА_5 з 2016 року, це подруга її матери, була сусідкою. ОСОБА_5 постійно жалілася, що нема кому придбати для неї ліки і продукти, боялася відповідачку. Просила сусідів, дітей купити для неї продукти і ліки. Фактично за ОСОБА_5 доглядали ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_9 , які прибирали в квартирі, готували їжу, проводили необхідні медичні процедури. Відповідачку вона не бачила у ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_16 надала пояснення, що є колегою ОСОБА_3 . ОСОБА_5 бачила кілька разів, коли приносила їй продукти. Свідку відомо, що приблизно у 2000 році ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_5 укласти договір довічного утримання. Договір було укладено пізніше, приблизно у 2002 році. Приблизно у 2007 році ОСОБА_3 просила допомогти їй привезти унітаз для ОСОБА_5 . В тому ж році її фірма надавала машину для перевезення дивану і газової колонки. У 2014 році на прохання відповідачки свідок привозила ОСОБА_5 гроші в конверті і чеки, які ОСОБА_5 зім`яла. Про те, що в конверті були саме гроші, знає зі слів відповідачки. Сама свідок конверт не відкривала. Також свідку відомо, що у 2016-2017 році відносини між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 погіршилися, і вони припинили спілкування. Вважає, що ОСОБА_5 зверталася за допомогою до сусідів виключно для спілкування.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що є сусідкою відповідачки, живуть на одному поверсі. ОСОБА_5 жила у сусідньому будинку. Пояснила, що відповідачка робила покупки для ОСОБА_5 , купила для неї диван, колонку, люстру, надавала грошові кошти. Періодично приходила медсестра і робила ОСОБА_5 ін`єкції. Про зазначені обставини свідку відомо зі слів ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . Потім між ними щось трапилося, і вони припинили спілкування, але відповідачка один раз підкладала їй гроші під двері.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що знайома з ОСОБА_3 зі школи, вони є подругами. Їй було відомо, що ОСОБА_3 має намір взяти ОСОБА_5 під опіку. Їй відомо, що вона уклала договір з ОСОБА_5 , купила їй диван та унітаз, люстру, викликала для ОСОБА_5 медичну допомогу, купувала ліки, лікували їй зуби вдома. Про зазначені обставини свідку відомо зі слів ОСОБА_3 , вона не була у квартирі ОСОБА_5 також не супроводжувала ОСОБА_3 до ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що знає ОСОБА_3 давно, є її подругою; вони разом гуляли з собаками. Також знайома з ОСОБА_5 . Їй відомо, що ОСОБА_5 зробила на ОСОБА_20 заповіт приблизно 8-10 років тому, і ОСОБА_3 купила для ОСОБА_5 колонку і унітаз, опікувалася нею, відвідувала її, надавала грошові кошти. Про всі ці обставини їй відомо зі слів ОСОБА_5 . Свідок також пояснила, що попереджала ОСОБА_3 про необхідність зберігати докази на підтвердження понесених нею витрат. Хто саме готував їжу, прибирав у квартирі ОСОБА_5 , їй не відомо, також не знає коли ОСОБА_5 перестала виходити на вулицю, та коли вона померла.

Суд, заслухавши позивача і відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

27 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання (догляду). Зазначений договір посвідчено державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Петричкович Ю.А. та зареєстровано в реєстрі за номером 3-510. Накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення чи розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3 , належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_5 утриманням та доглядом довічно (п.1 договору).

Згідно з п.6 Договору ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання довічно утримувати ОСОБА_5 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, ліками та зберегти у безкоштовному довічному користуванні ОСОБА_5 вищезазначену квартиру.

Відповідно до п.7 Договору вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної медичної допомоги, ліками) визначається сторонами у розмірі 1-ї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на місяць.

За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1 ст.755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Відповідно до частини 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчуджувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Верховний суд у постанові від 18.08.2021р. по справі № 645/3284/19 зазначив, що аналіз статті 744 ЦК України свідчить про те, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем, враховуючи його похилий вік і потребу у сторонній допомозі. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Ототожнення поняття майнового утримання та догляду є неприпустимим. Належний догляд за відчужувачем є окремим обов`язком набувача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 як набувач за Договором довічного утримання неналежно виконувала свої обов`язки по забезпеченню ОСОБА_5 утриманням та доглядом, зокрема: в порушення умов Договору не забезпечувала продуктами харчування, одягом, доглядом та ін. відповідно до умов договору.

ОСОБА_5 страждала на хронічні захворювання, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з історії хвороби № 5304 від 06.04.2015р. і довідкою № 199 від 16.11.2016р. Згідно довідки № 72 від 14.02.2017р. ОСОБА_5 потребувала постійного стороннього догляду, а відповідно до довідки № 270 від 12.07.2017р. ОСОБА_5 була нетранспортабельною. Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, відповідачка на порушення умов договору не виконувала свої обов`язки за договором, на забезпечила ОСОБА_5 доглядом, а всю необхідну допомогу надавали інші особи, зокрема, ОСОБА_1 .

Із пояснень свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_5 вимушена була постійно звертатися по допомогу до сусідів, оскільки відповідачка не виконувала свої обов`язки належним чином. Останні роки свого життя ОСОБА_5 не виходила за межі свого будинку, а за півроку перед смертю потребувала постійного стороннього догляду і допомоги, які їй надавали ОСОБА_1 і члени її сім`ї. Той факт, що у 2007 році відразу після укладення договору довічного утримання відповідачка придбала для ОСОБА_5 деякі речі і побутові пристрої, не може розцінюватися як належне виконання умов договору, оскільки договір довічного утримання передбачає забезпечення харчуванням, одягом, доглядом, тощо протягом всього строку дії договору до смерті відчужувача.

Із наданих ОСОБА_1 доказів - копій чеків про придбання лікарських засобів, копії свідоцтва про поховання, акту передачі-прийому наданих послуг з поховання, карт спадкоємності і рахунку-заказу на ритуальні послуги, квитанції СКП «Запорізька ритуальна служба» - вбачається, що всі витрати на лікування і поховання ОСОБА_5 несла ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачка не надала доказів, які б підтверджували виконання нею умов договору довічного утримання протягом всього строку дії договору. Допитаним у судовому засіданні свідкам ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 і ОСОБА_18 про всі обставини відомо виключно зі слів ОСОБА_3 , відповідачки у справі, тому суд критично оцінює зазначені свідчення. Доказів фактичного виконання своїх зобов`язань за договором і понесення витрат, пов`язаних зі здійсненням догляду за ОСОБА_5 , відповідачкою не надано.

При цьому суд, виходить із того, що оскільки договором довічного утримання передбачено як майнові (матеріальне забезпечення), так і не майнові (догляд) обов`язки набувача за укладеним договором, то незабезпечення відповідачкою догляду за позивачкою свідчить про неналежне виконання нею своїх зобов`язань і порушення умов договору, що відповідно до вимог ст. 755 ЦК України, і є правовою підставою для розірвання укладеного сторонами договору довічного утримання.

Таким чином, суд вважає доведеною та обґрунтованою вимогу ОСОБА_1 (правонаступника відчужувача за договором довічного утримання) про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків набувачем ОСОБА_3 , тому позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст.16, 526, 626, 629, 744-746, 755, 756 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 27 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Петричкович Ю.А., зареєстрований в реєстрі за номером 3-510.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено - 10.12.2021 року.

Суддя: Т.Є.Баруліна