ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/1280/20
Провадження №22-з/818/15/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря Каплоух Н.Б.
Учасники справи :
Заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву адвоката Караченцева Юрія Леонідовича - представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, за апеляційною скаргою адвоката Караченцева Юрія Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року, -
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом заборони відчуження. Ухвалу про забезпечення позову допущено до негайного виконання.
Постановою Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Караченцева Ю.Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року задоволено. Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року про забезпечення позову скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
06 жовтня 2020 року Караченцев Ю.Л. - представник ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказує, що апеляційним судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. При цьому в прохальній частині позовної заяви така вимога зазначена, відповідні докази щодо витрат на суму 12 000 грн надані.
В судове засідання позивач та відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно.
Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України ОСОБА_1 про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час усього розгляду справи не повідомляв.
На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підставою для відшкодування судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий згідно Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»,детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги адвоката Караченцева Ю.Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 заявник просив також про розподіл судових витрат. При цьому на підтвердження витрат на правничу допомогу ним долучено договір №01/06-05/2020 від 06 травня 2020 року про надання правничої допомоги, укладений з адвокатом Караченцевим Ю.Л., ордер про надання правової допомоги № 085414 від 08.05.2020 року, Додаткова угода №1 від 06.05.2020 року, Акт передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 08.05.2020 року та оригінал квитанції до прибутково-касового ордеру №085414 від 08.05.2020 року про оплату винагороди адвокату в розмірі 12 000 грн (а.с. 62- 67).
В матеріалах справи також міститься ордер, виданий на підставі договору про надання допомоги, згідно якого адвокат Караченцев Ю.Л. уповноважений представляти інтереси ОСОБА_2 у Харківському апеляційному суді.(а.с.64).
Аналізуючи ці докази встановлено, що правнича допомога адвоката Караченцева Ю.Л. при розгляді справи в апеляційному суді полягала у наданні ОСОБА_2 інформаційно-консультаційних послуг, ознайомленні з матеріалами справи, складанні апеляційної скарги, участі у судовому засіданні.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону) .
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді таіншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви адвоката Караченцева Ю.Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 , апеляційний суд враховує загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для позивача.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. є завищеними.
Таким чином, враховуючи, що адвокатом складено апеляційну скаргу, він приймав участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 01.10.2020 року та враховуючи критерій розумної необхідності цих витрат, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.
Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 01 жовтня 2020 року в даній справі не було вирішено питання відшкодування судових витрат на правничу допомогу, подана заява адвоката Караченцева Ю.Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.
А отже є підстави для прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Заяву адвоката Караченцева Юрія Леонідовича - представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 8 лютого 2021 року