ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/551/21
Провадження № 22-ц/4820/1584/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/551/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року в складі судді Маршал І.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в:
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем на засіданні Шепетівського міськрайонного суду 16.02.2021 року, зобов`язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію на найближчому засіданні з розгляду Шепетівським міськрайонним судом кримінальної справи № 682/1293/20 у спосіб близький за способом її озвучення, виступивши із промовою спростування інформації та стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказував, що є ветераном війни-учасником бойових дій, учасником антитерористичної операції, брав участь у бойових діях на тимчасового окупованих територіях України, виконував завдання щодо захисту України внаслідок військової агресії Російської Федерації.
Так, під час судового засідання, яке відбулося 16 лютого 2021 року у Шепетівському міськрайонному суді Хмельницької області, по розгляду кримінального провадження № 0000039 від 30.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, він, позивач був допитаний в якості свідка. Одразу після закінчення судом допиту ОСОБА_2 прокоментував його покази як свідка. Так відповідач ОСОБА_2 з метою дискредитації позивача, як учасника АТО свідомо допустив поширення щодо позивача недостовірної інформації такого змісту: "Свідок заявив на сьогодні, що на передовій коли він перебував, ОСОБА_3 перебував у м. Донецьк... все по фактах... закупилися рації, знаєте для чого закупилися, для коригування вогню бойовиків по наших позиціях. Це є, воно відкрите сьогодні твердження. Як там вони розпорядилися після того, як був вихід з ОСОБА_4 це все... і вже зачекайте, після того вже тоді дезертирував з нашої армії цей товариш ОСОБА_5 , по нинішній фамілії ОСОБА_5 і так це все закінчилося. Це не знаю, як там на передовій це все, нехай розбираються спецслужби, але цей факт сьогодні прозвучав".
Позивач вказує, що був присутнім під час розповсюдження відповідачем вказаної інформації, також були присутні суддя Шепетівського міськрайонного суду Стаднічук Н.Л., секретар судового засідання - Березюк Н.А., прокурор Хмельницької обласної прокуратури Романюк Р.Л., захисники ОСОБА_2 - адвокати Дем`янова О.В., Призиглей М.І., Дем`янов С.М., потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого - адвокат Лисинчук О.О. Також вказана інформація зафіксована на технічному записі судового засідання.
ОСОБА_1 зазначав, що відповідач ОСОБА_2 поширив щодо нього недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню, оскільки, інформація про те, що він дезертирував з армії не відповідає дійсності. Позивач також зазначав, що розповсюдження відповідачем такої недостовірної інформації спричинило йому відчуття приниження в очах присутніх осіб, а також занепокоєння щодо своєї репутації та відчуття несправедливості. З підстав викладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким задоволити його позовні вимоги щодо визнання недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, зобов`язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію, а також стягнути на його користь моральну шкоду.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6000 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в рахунок держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2270 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, апелянт вважає, що висновок суду, яким обґрунтована відмова в позові не відповідає положенням процесуального закону. Так, в рішенні суду вказано, що наданий позивачем CD-диск з технічним записом судового засідання є недопустим доказом, так як отриманий в позапроцесуальний спосіб. При цьому інші обгрунтування і підстави відмови в позові в рішенні не вказані. Технічний засіб (диск) був отриманий стороною справи, а в подальшому переданий позивачу. Цивільно-процесуальний кодекс не містить положень щодо заборни такої передачі доказу.
Також вважає, що суд не взяв до уваги, що сам відповідач не заперечував поширення ним такої інформації, що також спростовує висновки суду. Відповідач не заявляв клопотання про надання іншого аудіозапису чи витребування оригіналу для огляду, тобто не заперечував про достовірність цього доказу.
Крім того, апелянт вважає, що суд дав невірну оцінку обставинам справи, оскільки належним чином не перевірив доводів наведених в позовній заяві, зоркема, що його участь в бойових діях ніколи не піддавалась такого роду наклепам. Завжди намагався бути відданим інтересам служби, справедливим і чесним. Більш того його заслуги перед Україною визнані самою державою, через вручення відзнак та грамот.
Апелянт вважає, належним чином доведеним факт поширення недостовірної інформації, яка принижує його ділову репутацію та престиж здобутого звання учасника бойових дій в очах тих осіб, в присутності яких було поширена така інформація. Тому вважає, що відповідач має спростувати поширену ним інформацію, а також сплатити моральну шкоду, оскільки внаслідок таких дій відповідача отримав психологічну травму, що спричинило йому страждання та фактично постійно з того часку перебуває у стресі.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Так, під час судового засідання по розгляду кримінального провадження № 0000039 від 30.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відбулося 16 лютого 2021 року у Шепетівському міськрайонному суді Хмельницької області позивач ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка.
Після дачі позивачем суду пояснень як свідка відповідач вголос в присутності інших осіб: судді, секретаря судового засідання, прокурора, адвокатів, потерпілого та інших присутніх в залі судового засідання фізичних осіб, коментуючи покази свідка, дав свої пояснення, в яких вказав слідуюче: "Свідок заявив на сьогодні, що на передовій коли він перебував, ОСОБА_3 перебував у м. Донецьк... все по фактах... закупилися рації, знаєте для чого закупилися, для коригування вогню бойовиків по наших позиціях. Це є, воно відкрите сьогодні твердження. Як там вони розпорядилися після того, як був вихід з ОСОБА_4 це все... і вже зачекайте, після того вже тоді дезертирував з нашої армії цей товариш ОСОБА_5 , по нинішній фамілії ОСОБА_5 і так це все закінчилося. Це не знаю, як там на передовій це все, нехай розбираються спецслужби, але цей факт сьогодні прозвучав".
У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному громадянину гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе та членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно ст. 277 Цивільного кодексу України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.
Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 12 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
У відповідності до ст. 408 КК України дезертирство - це самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу
Проаналізувавши норми цивільного процесуального законодавства та роз`яснення Пленуму Верховного суду України, з врахуванням обставин справи, слід прийти до висновку, що інформація, поширена відповідачем в поясненнях під час розгляду відносно відповідача кримінального провадження про те, що позивач ОСОБА_1 дезертирував з нашої армії, є негативною інформацією, в якій безапеляційно стверджується про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення у формі дезертирства, передбаченого ст. 408 КК України. На думку позивача, поширення такої інформації, порушує його право на повагу до його гідності, честі людини, негативно впливає на його репутацію учасника антитерорестичної операції, військовослужбовця, завдає йому моральних страждань.
При цьому, відповідачем, як того вимагають положення чинного процесуальне законодавства не доведено, що поширена ним про ОСОБА_1 інформація щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення у формі дезертирства, передбаченого ст. 408 КК України відповідає дійсності. Ніяких доказів на підтвердження вказаного факту до суду надано не було.
Слід взяти до уваги, що вказані в поясненнях відповідача обставини щодо ОСОБА_1 , не були підставою розгляду кримінального провадження № 0000039 (справа № 682/1293/20) і не стосувалися його предмета, не були доказом у справі та не були предметом дослідження у даному кримінальному провадженні, а отже можуть бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації.
Однак суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та безпідставно відмовив в позові за недоведеністю позовних вимог.
Факт поширення ОСОБА_2 в поясненнях під час розгляду відносно нього кримінального провадження про те, що ОСОБА_1 дезертирував з нашої армії самим ОСОБА_2 не заперечується, однак жодних доказів цього він не надав.
Крім того відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою
З врахуванням викладеного, обставин справи, характеру та обсягу страждань (душевних та психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеню зниження престижу, ділової репутації, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу з боку відповідача, складає 500 грн.
В той же час колегія суддів вважає, що пояснення під час розгляду відносно відповідача кримінального провадження про те, що "Свідок заявив на сьогодні, що на передовій коли він перебував, ОСОБА_3 перебував у м. Донецьк... все по фактах... закупилися рації, знаєте для чого закупилися, для коригування вогню бойовиків по наших позиціях. Це є, воно відкрите сьогодні твердження. Як там вони розпорядилися після того, як був вихід з Дебальцево це все... Це не знаю, як там на передовій це все, нехай розбираються спецслужби, але цей факт сьогодні прозвучав" не є негативною інформацією відносно ОСОБА_1 та не порушує його право на повагу до його гідності, честі людини, оскільки вказана інформація викладена узагальнено і в ній чітко не визначено, що вона стосується саме ОСОБА_1 , а позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.
Також слід відмовити в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію на найближчому засіданні з розгляду Шепетівським міськрайонним судом справи № 682/1293/20, спростувавши її у спосіб близький за способом її озвучення, виступивши із промовою спростування інформації, оскільки такий спосіб не є ефективним способом захисту порушеного права. Процедура і порядок кримінального провадження, регламентовані нормами КПК України, не передбачають вчинення таких дій під час здійснення кримінального провадження.
З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 під час судового засідання Шепетівського міськрайонного суду по справі № 682/1293/20 ОСОБА_2 наступного змісту : «Вже тоді дезертирував з нашої армії цей товариш Коробков».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2021 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова