Справа №443/1170/21
Провадження №2/443/1193/21
РІШЕННЯ

іменем України

30 листопада 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , територіальна громади села Вербиця в особі Ходорівської міської ради Львівської області, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить: встановити факт постійного проживання її разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,58 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014063 від 20.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.0680 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068033 від 20.01.2003 року; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , право власності Вербицької сільської ради, загальною площею 1.8185 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068034 від 20.01.2003 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки по материній лінії ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,58 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014063 від 20.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 1147 від 05.12.2018 року ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті і на день смерті разом із нею проживали дочка - ОСОБА_4 та зять - ОСОБА_6 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчено заповіт за №59 від 06.12.1995 року, згідно якого все своє майно заповіла в користь онука і відповідно брата позивачки - ОСОБА_7 , однак ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, так і не прийнявши спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , оскільки не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не вчиняв дій, щодо вступу в управління чи володіння спадковим майном. Одночасно матір позивачки - ОСОБА_8 проживала із ОСОБА_5 на час її смерті, не заявляла про відмову від спадщини, то фактично її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.0680 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068033 від 20.01.2003 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №1148 від 05.12.2018 року, ОСОБА_6 був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з ним до дня смерті і на день смерті проживала дружина ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. Оскільки заповіту ОСОБА_6 не залишав, то спадкування відбулося за законом. Зазначає, що серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 були його дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_2 та позивачка. Позивачка та її сестра ОСОБА_2 спадщину не прийняли, оскільки не проживали із батьком на час відкриття спадщини та не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Одночасно, матір позивачки - ОСОБА_4 постійно проживала із своїм чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , після смерті якої відкрилася відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.8185 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068034 від 20.01.2003 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,58 умовних кадастрових гектари та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.0680 га, що вона успадкувала за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5 та свого чоловіка ОСОБА_6 відповідно. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №1149 від 05.12.2018 року, ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчено заповіт №87 від 08.11.2011 року в користь позивачки та ОСОБА_2 . Із змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла належний їй житловий будинок та надвірні споруди в АДРЕСА_1 в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інше спадкове майно заповітом не охоплено. Зазначає, що ОСОБА_2 спадщину як за заповітом так і за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , натомість, позивачка фактично проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, від спадщини як за заповітом так і за законом не відмовилася, а тому вважається такою, що її прийняла, проте не оформила свої спадкових прав.

11.03.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність документів, що підтверджують факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Вербицької сільської ради, що є спадковим майном.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, 14.09.2021 року подала заяву згідно якої повідомляє, що спадщину після смерті її бабусі та батьків вона не прийняла та на її оформлення не претендує та не заперечує проти оформлення спадкових прав ОСОБА_1 . Крім того просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення рішення на користь позивачки не заперечує.

Представник третьої особи Ходоріської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за наявними в ній матеріалами справи. Крім того просить розгляд справи проводити без участі представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помела бабуся позивачки по материній лінії ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 12 травня 1999 року (а.с. 26).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,58 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014063 від 20.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року (а.с.13).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

За життя ОСОБА_5 06.12.1995 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Вербицької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно якого остання заповіла усе своє майно внукові ОСОБА_9 (а.с. 12).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 1147 від 05.12.2018 року ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті і на день смерті разом із нею проживали дочка - ОСОБА_4 та зять - ОСОБА_6 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчено заповіт за №59 від 06.12.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, так і не прийнявши спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , оскільки не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не вчиняв дій, щодо вступу в управління чи володіння спадковим майном, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64981506 від 01.06.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК УРСР 1963 року, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Матір позивачки - ОСОБА_8 проживала із ОСОБА_5 на час її смерті, не заявляла про відмову від спадщини, то фактично її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 05.11.2009 року (а.с.21).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.0680 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068033 від 20.01.2003 року (а.с.32).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №1148 від 05.12.2018 року, ОСОБА_6 був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з ним до дня смерті і на день смерті проживала дружина ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.16).

Оскільки заповіту ОСОБА_6 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 були його дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_2 та позивачка - ОСОБА_1 .

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка та її сестра ОСОБА_2 спадщину не прийняли, оскільки не проживали із батьком на час відкриття спадщини та не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №64981431 від 01.06.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Матір позивачки - ОСОБА_4 постійно проживала із своїм чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 10.11.2017 року (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.8185 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068034 від 20.01.2003 року (а.с.31).

Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,58 умовних кадастрових гектари та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.0680 га, що вона успадкувала за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5 та свого чоловіка ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_4 08.11.2011 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Вербицької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 87, згідно якого остання заповіла усе своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях кожній (а.с.27).

Даний заповіт на день смерті заповідача не змінено та не скасовано, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №32183129 від 30.10.2012 року (а.с.28).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №1149 від 05.12.2018 року, ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчено заповіт №87 від 08.11.2011 року в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.17).

ОСОБА_2 спадщину як за заповітом так і за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 не прийняла, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №64981308 від 01.06.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29).

Натомість, позивачка фактично проживала із батьком на час відкриття спадщини, від спадщини як за заповітом так і за законом не відмовилася, а тому вважається такою, що її прийняла, проте не оформила свої спадкових прав.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с.22).

Згідно копії свідоцтва про одруження, 08.12.1966 року у Вербицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (а.с.23).

Як видно із свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_6 , 02.02.1993 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с.25).

Листом-відповіддю приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №56/02-31 від 30.05.2021 року (а.с.36), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини вчасно не звернулася, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до заяви відповідача ОСОБА_2 спадщину після смерті її бабусі та батьків вона не прийняла та на її оформлення не претендує та не заперечує щодо оформлення спадкових прав ОСОБА_1 (а.с.53).

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засіданні кожен окремо, дали покази про те, що ОСОБА_1 постійно проживала із своєю матір`ю ОСОБА_4 у с. Вербиця, доглядала її до дня смерті.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є необхідність реалізації позивачем права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування щодо нерухомого майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_5 отримала право на середню земельну частку, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014063 від 20.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року, є довідка №31-13-0.22-401/104-19 від 06.06.2019 року видана Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, а також копія вищевказаного сертифікату (а.с.13, 30).

Доказом того, що покійному ОСОБА_6 належало на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0680 гектара, які розташовані на території Вербицької сільської ради є архівний примірник Державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ №068033 від 20.01.2003 року (а.с.32).

Доказом того, що покійній ОСОБА_4 належало на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8185 гектара, які розташовані на території Вербицької сільської ради є архівний примірник Державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ №068034 від 20.01.2003 року (а.с.31).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у тому числі, за відсутності у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на вказане вище нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_4 (спадкове майно), перешкоджає їй в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Оскільки, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування підлягає до задоволення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на земельні ділянки, які розташовані на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області також підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,58 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014063 від 20.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.0680 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068033 від 20.01.2003 року.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1.8185 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068034 від 20.01.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка