Справа № 178/506/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2021 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Берелет В.В.

секретаря Кирсань Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 22 жовтня 2015 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка належним чином не виконувала передбачені договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом 39910,32 грн., за відсотками за користування кредитом - 6220,61 грн. Тому, посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 22 жовтня 2015 року в розмірі 46130,93 грн та судові витрати.

Представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представника відповідачки, дослідивши докази по справі суд встановив, що 25 жовтня 2015 року між сторонами укладено договір б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Отримавши кредит, відповідачка не виконувала належним чином свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за за кредитом 39910,32 грн., за відсотками за користування кредитом - 6220,61 грн.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Щодо вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом суд дійшов наступного.

Анкета-заява, яка була підписана ОСОБА_1 , є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір процентів, порядку користування кредитними коштами, а «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» не містять підпису відповідачки.

У анкеті-заяві, підписаній відповідачкою, відсутні умови договору про розмір процентів за користування кредитом.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 22 жовтня 2015 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Суд зазначає також те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19).

Посилання представника відповідачки на те, що ним було здійснено самостійно розрахунок заборгованості та здійснення ОСОБА_1 погашення кредиту, є необґрунтованими та не беруться судом до уваги, оскільки для здійснення такого розрахунку необхідні спеціальні знання, у відповідності до ст.103 ЦПК України, а представником відповідачки та самою відповідачкою суду не було надано клопотання про призначення судової економічної експертизи для здійснення такого розрахунку.

Ураховуючи вищевикладене, норми чинного цивільного законовадства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (рах.№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , ) заборгованість за договором № б/н від 25 жовтня 2015 року, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 39910 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот десять) грн. 32 коп. та 2102 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 грудня 2021 року.

Суддя: В. В. Берелет

р