ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №947/4388/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/9909/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Калашнікової О.І.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов
08.02.2021 року військова частина НОМЕР_1 в особі представника (далі- в/ч НОМЕР_1 ) звернулась із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 і приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі-ПрАТ «АСКА») про відшкодування збитків у розмірі 161 790 гривень. 18.06.2021 року позивач уточнив позов і просив стягнути з ПрАТ «АСКА» 98 000 гривень збитків, а з ОСОБА_1 63 790 гривень збитків.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена ПрАТ «АСКА» (а.с.167-169).

Позов в/ч НОМЕР_1 обґрунтовано наступним.

Згідно паспорту формуляра серія МОУ № НОМЕР_2 і технічного талону серія ПД №044620 автомобіль УАЗ-3151-01 військовий № НОМЕР_3 належить військовій частині НОМЕР_1 . З 13.07.2018 року по 03.10.2019 року ОСОБА_2 був зарахований до списків військової частини водієм 1 автотранспортного відділення автотранспортного взводу автомобільної роти. 24.09.2018 року, під час проходження військової служби ОСОБА_2 , на підставі дорожнього листа №3442 та наряду на використання машин № НОМЕР_4 на 24.09.2018 року, останній на автомобілі УАЗ-3151-01 військовий № НОМЕР_3 виїхав о 19 год. 30 хв. у рейс за маршрутом: в/ч НОМЕР_1 в/ч НОМЕР_5 с. Радісне та у зворотному напрямку. Приблизно о 20 год. 55 хв. 24.09.2018 року, повертаючись із с. Радісне у в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, рухався по вул. Транспортна в бік Люстдорфської дороги. Зупинившись перед світлофором на червоне світло у середній смузі руху, ОСОБА_2 дочекався включення зеленого сигналу світлофору і почав рух через Люстдорфську дорогу на вул. Косовська, однак в цей час у праву передню частину автомобіля врізався автомобіль Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 , який проїжджав перехрестя на червоний сигнал світлофору, рухаючись по Люстдорфській дорозі з права наліво на великій швидкості, чим спричинив серйозні пошкодження автомобілю УАЗ3-3151-01 військовий № № НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. З інтернет-ресурсу «mtsbu.ua» встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «АСКА». З протоколу серії ОБ №161092 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 12.3 та п. 16.5 Правил дорожнього руху. Вартість відновлювального ремонту автомобіля УАЗ3-3151-01 військовий № № НОМЕР_3 становить 161 790 гривень.

Посилаючись на те, що з вини ОСОБА_1 позивачу спричинені збитки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_6 була застрахована в ПрАТ «АСКА», позивач просив про задоволення позову.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ПрАТ «АСКА» просив відмовити у позові до ПрАТ «АСКА», зазначаючи, що: поліс АМ/5093995, яким застрахований транспортний засіб Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_6 укладений у відповідності до вимог Закону України «Про зв`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі встановлення франшизи у сумі 2 000 гривень та лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну у розмірі 100 000 гривень; твердження позивача, що 16.06.2021 року йому стало відомо про існування полісу № АМ/5093995 зі строком дії з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року є не правдивими і ПрАТ УАСК АСКА є неналежним відповідачем у справі, оскільки 13.04.2021 року в/ч НОМЕР_1 зверталась до ПрАТ «АСКА» із претензією про відшкодування збитків на суму 161 790 гривень, спричинених в ДТП, яке трапилось 24.09.2018 року за участю автомобіля Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_6 ; в/ч НОМЕР_1 листом № 333 від 15.04.2021 року повідомлено, що вона звернулась до ПрАТ «АСКА» з приводу страхового відшкодування з порушенням строку визначеного п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону; така позиція ПрАТ «АСКА» підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 по справі №910/7449/17 про те, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону право страховика за договором (полісом) відмовити у здійсненні лати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування; аналогічна позиція підтверджується практикою Верховного Суду у справі № 7752/16-ц постанова від 03.04.2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні 14.07.2021 року позов підтримав.

Відповідачі: ОСОБА_1 та представник ПрАТ «АСКА», а також третя особа ОСОБА_2 не приймали участі у судовому засіданні 14.07.2021 року.

Відповідач ОСОБА_1 02.03.2021 року обізнаний про наявність позовної заяви в/ч НОМЕР_1 в суді першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення відповідачу поштового відправлення суду через те, що адресат відсутній за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 55, 61).

Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву в/ч НОМЕР_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 року позов в/ч НОМЕР_1 задоволений частково. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь в/ч НОМЕР_1 на відшкодування майнової шкоди 31 203,81 гривень і судові витрати у розмірі 908 гривень, а в іншій частині позовну заяву залишив без задоволення.

Відмовляючи в/ч НОМЕР_1 у позові до ПрАТ «АСКА», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до страховика з приводу страхового відшкодування у строки, встановлені п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону, а тому і не набув права на відшкодування шкоди шляхом отримання страхової виплати.

Частково задовольняючи позов в/ч НОМЕР_1 до ОСОБА_1 у розмірі 31 203,81 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 (порушення Правил дорожнього руху, далі-Правила) позивачу спричинено майнову шкоду в розмірі вартості пошкодженого автомобіля на момент ДТП, який не підлягає відновлювальному ремонту з точки зору економічної доцільності.

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу
Обґрунтовуючи відмову у стягненні коштів з ПрАТ «АСКА» в розмірі 98 000 гривень, суд вказав, що військова частина у межах строків, встановлених п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону до страховика не зверталася й не набула права на відшкодування шкоди шляхом отримання страхової виплати, а доводи представника позивача про відсутність у потерпілої особи відомостей про наявність у ОСОБА_1 страхового полісу спростовуються матеріалами справи, проте такі висновки протирічать матеріалам справи.

В ході судового розгляду справи 13.04.2021 року в/ч НОМЕР_1 цінним листом №688 направила претензію до ПрАТ «АСКА» з проханням не пізніше 5-ти днів від дня отримання претензії відшкодувати завдані в/ч НОМЕР_1 збитки в розмірі 161 790 гривень, але не менше ліміту відповідальності, встановленого договором (полісом) між ПрАТ «АСКА» та власником Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_1 . Наступного дня, 14.04.2021 року, на електронну адресу (), що визначена на сайті Міністерства юстиції України та водночас на стару електронну адресу ПрАТ «АСКА» () було надіслано претензію та скріншот про номер страхового полісу (АМ5093995), що діяв станом на 24.09.2018 року і виданого ПрАТ «АСКА» на Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_7 з проханням якомога швидше розглянути і надати відповідь. 15.04.2021 року о 12:38 на електронну пошту представника в/ч НОМЕР_1 надійшла відповідь від ПрАТ «АСКА» на претензію з відмовою у задоволенні вимог в/ч НОМЕР_1 через те, що в/ч НОМЕР_1 не звернулась за страховим відшкодуванням впродовж одного року з моменту ДТП.

24.09.2018 року сталася ДТП, протокол про адміністративне правопорушення складено лише 19.06.2019 року, справу про адміністративне правопорушення розглянуто майже через рік 04.09.2019 року без залучення військової частини, як потерпілої особи до судового процесу. 27.11.2020 року позивач ознайомився з матеріалами адміністративної справи і 02.12.2020 року оскаржив постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2019 року, а 21.12.2020 року Одеський апеляційний суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги. 08.02.2021 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1 і лише під час підготовки позову дізнався про страховика Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_7 та поліс AM 5093995, який діяв станом на 24.09.2018 року. 22.04.2021 року позивач направив запит до ПрАТ «АСКА», в якому просив ПрАТ «АСКА» направлену йому претензію №1092 від 13.04.2021 вважати заявою, поданою в порядку ст.35 Закону з одночасним повідомленням на підставі п. «г» ст.35 Закону про право власності на пошкоджене майно і наданням відомостей на підставі п. «є» ст.35 цього ж Закону про фінансові реквізити позивача.

Позивачу не було відомо про те, шо цивільна відповідальність відповідача за заподіяння шкоди третім особам у зв`язку із участю в ДТП застрахована, а отже суд мав взяти ці обставини до уваги, проте не врахував їх і неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «АСКА».

Обґрунтовуючи часткове стягнення коштів з ОСОБА_1 в розмірі 31 203,81 гривень замість 63 790 гривень суд вказав, що, надані до позову письмові докази свідчать, що внаслідок неправомірних дій водія позивачу завдано майнову шкоду в розмірі 31 203,81 гривень, вартість пошкодженого автомобіля на момент ДТП, який не підлягає відновлювальному ремонту з точки зору економічної доцільності і у даному випадку позивач не відновлював пошкоджений автомобіль. Такі висновки протирічать матеріалам справи.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №240 від 24.12.2019 року «Про призначення комісії по визначенню вартості відновлення автомобільної техніки, визначення економічної доцільності ремонту, а також визначення придатності до подальшого використання автомобільної техніки, яка була пошкоджена унаслідок дорожньо-транспортної пригоди», комісією в/ч НОМЕР_1 встановлено вартість заподіяних внаслідок здійсненого 24.09.2018 року ДТП автомобілю військової частини збитків в сумі 161 790 гривень, що зафіксовано Актом від 14.01.2020 року.

Військова частина дійсно не витрачала власних коштів на відновлювальний ремонт, оскільки він, з огляду на залишкову балансову вартість пошкодженого майна, був економічно недоцільним, крім того, в/ч НОМЕР_1 є бюджетною організацією, відповідно до ЗУ «Про Збройні Сили України» входить до складу Збройних Сил України. Без прийняття відповідного правового рішення щодо ДТП кошти на ремонт пошкодженого майна від Міністерства оборони України не надійдуть. Військова автомобільна одиниця, передбачена штатом військової частини залишається на сьогодні не боєздатною з вини винуватця ДТП ОСОБА_1 і на її відновлення потрібно 161 790 гривень, у тому числі на підставі закону за рахунок ОСОБА_1 у розмірі 63 790 гривень.

Посилаючись на зазначені обставини, в/ч НОМЕР_1 просить: змінити рішення суду від 14.07.2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 збитків, стягнувши з нього на відшкодування майнової шкоди 63 790 гривень; скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні коштів з ПрАТ «АСКА» і постановити в цій частині нове рішення про стягнення з ПрАТ «АСКА» на користь в/ч НОМЕР_1 на відшкодування майнової шкоди 98 000 гривень; прийняти нове рішення про стягнення з відповідачів 2 426,85 гривень судового збору пропорційно стягнутих сум.

Відповідачі і третя особа не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу в/ч НОМЕР_1 .

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в/ч НОМЕР_1 у позові до ПрАТ «АСКА» про стягнення 98 000 гривень страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до страховика з приводу страхового відшкодування у строки, встановлені п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону.

Частково задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 31 203,81 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу спричинено майнову шкоду в розмірі вартості пошкодженого автомобіля на момент ДТП, який не підлягає відновлювальному ремонту з точки зору економічної доцільності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду в частині відмови у позові до ПрАТ «АСКА» і не погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову до ОСОБА_1 зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 24.09.2018 року, під час проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_2 , останній, повертаючись 24.09.2018 року о 20 год. 55 хв. із с. Радісне у в/ч НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом на автомобілі УАЗ-3151-01 військовий № НОМЕР_3 , рухався по вул. Транспортна в бік Люстдорфської дороги в м. Одесі. Після включення зеленого сигналу світлофору і початку руху ОСОБА_2 на автомобілі УАЗ-3151-01 військовий № НОМЕР_3 через Люстдорфську дорогу на вул. Косовська в м. Одесі у праву передню частину автомобіля УАЗ-3151-01 військовий № НОМЕР_3 в`їхав автомобіль Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п.12.1, 12.3, 16.5 Правил (не врахування дорожньої обстановки, не вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т/з, не надання дороги т/з, що завершував рух через перехрестя), що вбачається з постанови Одеського апеляційного суду від 21.12.2020 року в адміністративній справі №521/11166/19. Постановою Одеського апеляційного суду від 21.12.2020 року закрито провадження в адміністративній справи стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.7-18,21-29,31-40).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_1 на момент ДТП (24.09.2018 року) була застрахована в ПрАТ «АСКА», що вбачається з полісу № АМ/5093995 від 30.08.2018 року (поліс діяв з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року), при цьому, ліміт відповідальності за завдану шкоду майну становив 100 000 гривень, а розмір франшизи 2 000 гривень (а.с.48,144).

Згідно акту комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2020 року щодо визначення економічної доцільності ремонту автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 , його відновлення та ремонт після ДТП є економічно недоцільним, у зв`язку з чим вартість автомобіля становить 31 203,81 гривень (загальна сума робіт та запчастини, які потребують заміни по дефектній відомості становить 161 790 гривень (а.с.42,43,45).

08.02.2021 року в/ч НОМЕР_1 звернулась із позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ПрАТ «АСКА» про відшкодування збитків у розмірі 161 790 грн (а.с.1-5).

13.04.2021 року в/ч НОМЕР_1 звернулась до ПрАТ «АСКА» з претензією про виплату страхового відшкодування у розмірі 161 790 гривень (а.с.145).

15.04.2021 року ПрАТ «АСКА» повідомила в/ч НОМЕР_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування із посиланням на п.37.1.4 ст. 37 Закону (а.с.146).

18.06.2021 року в/ч НОМЕР_1 уточнила позов, в якому просила стягнути з ПрАТ «АСКА» 98 000 гривень збитків, а з ОСОБА_1 63 790 гривень збитків (а.с.157).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ч.1, ЦК України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. ст. 3, 5, 6 Закону 1).

При настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності, відшкодовує, у встановленому Законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна внаслідок ДТП, у тому числі, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є : навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) ст. 37 Закону.

З матеріалів справи вбачається наступне.

24.09.2018 року, 24.09.2018 року о 20 год. 55 хв. на Люстдорфській дорозі сталася ДТП між автомобілем УАЗ-3151-01 військовий № НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 і автомобілем Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п.12.1, 12.3, 16.5 Правил (не врахування дорожньої обстановки, не вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т/з, не надання дороги т/з, що завершував рух через перехрестя), що вбачається з постанови Одеського апеляційного суду від 21.12.2020 року в адміністративній справі №521/11166/19, якою закрито провадження в адміністративній справи стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_1 на момент ДТП (24.09.2018 року) була застрахована в ПрАТ «АСКА», згідно полісу № АМ/5093995 від 30.08.2018 року (діяв з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року), при цьому, ліміт відповідальності за завдану шкоду майну становив 100 000 гривень, а розмір франшизи 2 000 гривень.

Згідно акту комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2020 року щодо визначення економічної доцільності ремонту автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 , відновлення та ремонт автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 після ДТП, яке мало місце 24.09.2018 року, є економічно недоцільним, у зв`язку з чим вартість автомобіля становить 31 203,81 гривень (загальна сума робіт та запчастини, які потребують заміни по дефектній відомості становить 161 790 гривень).

08.02.2021 року в/ч НОМЕР_1 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 161 790 гривень, спричинених внаслідок ДТП, яка мала місце 24.09.2018 року. 13.04.2021 року, під час розгляду спору у суді, позивач в/ч НОМЕР_1 звернувся до ПрАТ «АСКА» із претензією про виплату страхового відшкодування у розмірі 161 790 гривень. 15.04.2021 року ПрАТ «АСКА» повідомила в/ч НОМЕР_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування із посиланням на п.37.1.4 ст. 37 Закону.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону).

Із аналізу наведених норм спеціального Закону N 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону N 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування… у Законі N 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15).

Зважаючи на те, що в/ч НОМЕР_1 протягом року з дня настання ДТП (24.09.2018 року), тобто у період з 24.09.2018 року по 24.09.2019 року, не зверталась до ПрАТ «АСКА» з приводу страхового відшкодування (із заявою безпосередньо до ПрАТ «АСКА» або і з позовом в суд), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову позивачу у позові до ПрАТ «АСКА» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 98 000 гривень з підстав п. п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року).

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 63 790 гривень підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення з таких підстав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ч.1 ЦК України).

Збиткам є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода, ст. 22 ч.2 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на викладене, обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закон).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п.п.30.1,30.2 ст. 30 Закону).

З наданих позивачем письмових доказів (копії акту комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2020 року щодо визначення економічної доцільності ремонту автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 і копії дефектної відомості ФОП ОСОБА_3 без дати), відновлення та ремонт автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 після ДТП є економічно недоцільним, у зв`язку з чим вартість автомобіля становить 31 203,81 гривень, тоді як загальна сума робіт та запчастини, які потребують заміни по дефектній відомості становить 161 790 гривень (а.с.42-45).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів ринкової вартості транспортного засобу автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 на момент його пошкодження, тобто станом на 24.09.2018 року, якими є аварійний сертифікат (рапорт), звіт (акт) чи висновок про оцінку, виконаний аварійним комісаром, оцінювачем або експертом, відповідно до законодавства. Наразі позивач надав суду лише акт комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2020 року щодо економічної недоцільності ремонту автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 станом на січень 2020 року і дефектний акт ФОП ОСОБА_3 без дати.

Заявлені позивачем в/ч НОМЕР_1 вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (63 790 гривень), спричинених внаслідок ДТП, що мала місце 24.09.2018 року і стосуються транспортного засобу автомобіля УАЗ-3151 військовий № НОМЕР_3 , який позивач вважає фізично знищеним через те, що ремонт цього транспортного засобу значно перевищує його вартість охоплюються лімітом відповідальності страховика (за завдану майну шкоду страхове відшкодування дорівнює 100 000 гривень, а.с.144).

Відповідно до положень ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тому колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 збитків як у розмірі 31 203,81 гривень, так і у розмірі 63 790 гривень, оскільки вказані збитки позивача в/ч НОМЕР_1 повністю охоплюються лімітом відповідальності страховика ПрАТ «АСКА» (100 000 гривень -2 000 гривень франшизи).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь в/ч НОМЕР_1 збитків у розмірі 31 203,81 гривень підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову позивачу у позові до ОСОБА_1 .

Доводи представника в/ч НОМЕР_1 у скарзі, що: позивачу не було відомо про страхування ОСОБА_1 цивільної відповідальності, як власника наземного транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_6 ; позивач звертався до ПрАТ «АСКА» з приводу страхового відшкодування, однак йому було відмовлено у виплаті; обґрунтовуючи часткове стягненні коштів з ОСОБА_1 в розмірі 31 203,81 гривень замість 63 790 гривень суд вказав, що позивач не відновлював пошкоджений автомобіль, однак такі висновки протирічать матеріалам справи; відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №240 від 24.12.2019 року комісією в/ч НОМЕР_1 встановлено вартість заподіяних внаслідок здійсненого 24.09.2018 року ДТП автомобілю військової частини збитків в сумі 161 790 гривень, що зафіксовано актом від 14.01.2020 року і позивач дійсно не витрачав коштів на відновлювальний ремонт, який був економічно недоцільним, - до уваги не приймаються.

Позивач в/ч НОМЕР_1 протягом року з дня настання ДТП (у період з 24.09.2018 року по 24.09.2019 року), не звертався до ПрАТ «АСКА» з приводу страхового відшкодування у спосіб, передбачений законом, а саме, із заявою безпосередньо до ПрАТ «АСКА» або і з позовом в суд, як передбачено п.п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), від висновків якої вважала за необхідне відступити колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону N 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15).

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2021 року в/ч НОМЕР_1 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 161 790 гривень, спричинених внаслідок ДТП, яка мала місце 24.09.2018 року, а 13.04.2021 року, під час розгляду спору у суді, тобто лише через 2,5 роки після ДТП, в/ч НОМЕР_1 звернулась до ПрАТ «АСКА» із претензією про виплату страхового відшкодування у розмірі 161 790 гривень.

Річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15).

Колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 збитків у розмірі 63 790 гривень, оскільки вказані збитки в/ч НОМЕР_1 повністю охоплюються лімітом відповідальності страховика, тобто ПрАТ «АСКА».

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові до ПрАТ «АСКА» з підстав пропуску строку, встановленого п.п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону, апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про часткове задоволення позову до ОСОБА_1 , суд в цій частині порушив і неправильно застосував норми матеріального права: ч.1 ст.1194 ЦК України, п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів частково задовольняє скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові до ОСОБА_1 , тому в/ч НОМЕР_1 не має права на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року в частині відмови військовій частині НОМЕР_1 у позові до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення збитків залишити без змін.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року в частині часткового задоволення позову військовій частині НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків скасувати.

Відмовити військовій частині НОМЕР_1 у позові до ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 63 790 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді: