Справа № 948/1002/20
Номер провадження 2/948/27/21
10.02.2021 Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Косик С.М.,
за участю секретаря Сизоненко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
у червні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14 620,10 грн, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву без номера від 24.05.2011, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 20.09.2020р. утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 14 620,10 грн та судові витрати (а.с.1-5).
02.12.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.64).
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.65-75), представник позивача направив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.57), відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с.81,82), також викликалася до суду шляхом оголошення на офіційному вебсайті суду (а.с.74,75), оскільки ухвалу суду про відкриття провадження та позов з додатками відповідач не отримала, оскільки була відсутня за зареєстрованим місцем проживання(а.с.70), причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала.
Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін та відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку.
Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 24.05.2011 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» без номера. За змістом анкети-заяви вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг (а.с.13).
Як видно з інформації наданої представником позивача, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким було надано 3 кредитні картки, зокрема 14.11.2012 року зі строком дії 01/16, 10.10.2015 року зі строком дії 10/19 та 12.01.2016 зі строком дії 10/19, за якими здійснювались банківські операції, що вбачається з виписки по рахунках (а.с.11, 48-53).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 старт карткового рахунку датований 14.11.2012 р. зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 300,00 грн, в подальшому кредитний ліміт змінювався, зокрема зменшувався і збільшувався, останній раз був збільшений 03.12.2017 р. до 6380,00 грн., а 25.07.2018 р. - зменшено до 0,00 грн (а.с.12).
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 20.09.2020 заборгованість відповідача перед банком становить 14 620,10 грн, з яких: 9821,26 грн - заборгованість за тілом кредиту (простроченим); 2111,55 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 2687,29 грн - нарахована пеня (а.с.5-10).
Розглядаючи доводи позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору, яка за вказаним розрахунком складається з простроченого тіла кредиту, відсотків згідно ст.625 ЦК України, пені, суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом - стаття 1054 ЦК України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі - стаття 1055 ЦК України.
Досліджені судом письмові докази: анкета - заява, виписка про здійснення операцій та розрахунок заборгованості вказують на те, що між учасниками справи виникли договірні правовідносин, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 суму кредиту, остання отримала грошові кошти та користувалася ними.
Отже, встановлені фактичні обставини справи свідчать про існування між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір укладений та підписаний сторонами у вигляді анкети-заяви б/н від 24.05. 2011 року.
Із розрахунку заборгованості та банківської виписки вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення суми позики не виконала та станом на 20.09.2020 року за позичальником обліковується поточна заборгованість за тілом кредиту в сумі 9821,26 грн.
Розмір заборгованості з повернення суми позики відповідачем не спростовано, при цьому за умовами укладеного сторонами кредитного договору строк повернення кредиту (користування ним) не встановлено, а тому відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Враховуючи, що у порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 фактично отримані та використанні кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернула, чим порушила права кредитора, тому позовні вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі 9821,26 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, як убачається та не спростовано сторонами, кредитний ліміт на виданій відповідачу кредитній карті був наданий у вигляді поновлювальної кредитної лінії, тобто, після сплати кредитних коштів, позичальник може знову ними користуватись.
Водночас відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».
В анкеті-заяві від 24.05.2011 року, що підписана відповідачкою процентна ставка та її розмір, порядок нарахування пені не визначено.
Отже, оскільки додані банком Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а у підписаній відповідачем заяві-анкеті відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а відтак позов в частині стягнення пені є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У своєму розрахунку банк навів розрахунок відсотків за ч.2 ст. 625 ЦК України, що становить 2111,55 грн (а.с.10).
Натомість суд не погоджується з зазначеним розрахунком, оскільки за базову відсоткову ставку банк взяв 86,40% замість установлених законом 3%. Отже, розрахунок 3% річних буде таким:
1)9821,26 грн (прострочена заборгованість, яка виникла на 01.12.2019р.) х (3% х 30/365)/100% = 24,21грн (за листопад 2019 року);
2)9821,26грн (прострочена заборгованість, яка виникла на 01.01.2020р.) х (3% х 31/365)/100% = 25,02 грн (за грудень 2019 року);
3)9821,26 грн (прострочена заборгованість, яка виникла на 01.02.2020р.) х (3% х 31/365)/100% = 25,02 грн (за січень 2020 року);
4)9821,26 грн (прострочена заборгованість, яка виникла на 29.02.2020р.) х (3% х 29/365)/100% = 23,40 грн (за лютий 2020 року).
Отже, загальний розмір заборгованості за відсотками розрахованими відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України становить 97,65 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 24.05.2011 р., яка виникла станом на 20.09.2020р., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9821,26 грн та процентів згідно з ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі 97,65, а всього 9918,91 грн, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1426,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.05.2011 р. у розмірі 9918,91 грнта сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1426,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Григорівка Ширяєвського району Одеської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 05.01.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя С.М.Косик