Справа № 712/1128/21
Провадження №2/712/1290/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

08 лютого 2021 року разом із позовною заявою до Соснівського районного суду м.Черкаси надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно- квартиру.

В обґрунтування заяви зазначено, що батьком дитини ОСОБА_3 невиконано умови мирової угоди, затвердженої Соснівським районним судом м.Черкаси 06.02.2013, відповідно до умов якої позивач ОСОБА_1 відмовилась від стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а відповідач ОСОБА_3 передає у власність позивача квартиру, що належить йому на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду, оскільки відповідач ввів позивачку в оману та 13.11.2017 року здійснив дарування квартири на користь ОСОБА_4 , що свідчить про те, що відповідач хоче уникнути виконання договірних зобов`язань, викладених в мировій угоді, затвердженій судом 06.02.2013 року. Тому просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , з метою забезпечення ризику подальшого відчуження квартири та реального виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як передбачено ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, одним із яких відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України є накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 2) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення позову не надано доказів ризику невиконання рішення суду. Заява не містить відомостей щодо того, яким чином сторони погодили виконання вказаної мирової угоди, зважаючи на те, що з моменту її затвердження судом минуло 8 років, та позивач поставила питання про ігнорування її умов тільки у лютому 2021 року.

Крім того, спірний договір дарування укладений 13.11.2017, тобто більше ніж 3 роки тому, а ризики, на які вказує позивач в заяві про забезпечення позову виникли лише у день звернення до суду, тобто - 08.02.2021р.

Тому, на думку суду, позивачем не надано доказів ефективності реагування на ухилення відповідача від виконання умов мирової угоди від 06.02.2013 року шляхом накладення арешту та заборони відчуження на майно, після спливу восьми років від дати укладання такої мирової угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Т.Є.Троян