ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2245/21
номер провадження 2/695/1114/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю: секретаря судового засідання Біленко Н.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Бруса С.М.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бруса Сергія Миколайовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум допомоги на дітей одиноким матерям,

в с т а н о в и в:

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради надміру виплачених сум допомоги на дітей одиноким матерям.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бруса С.М. надійшло до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Брус С.М. клопотання підтримав та просив його задовольнити,

Представник позивача ОСОБА_1 заперечувала з приводу заявленого клопотання.

Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотанн, суд приходить до наступного висновку.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

З огляду на вказані норми можна зробити висновок, що законодавець установив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов`язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, яка вважає порушеними свої права, свободи чи інтереси, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові або службові особи.

Частиною 5 статті 46 КАС України передбачено, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Перелік випадків, за яких позивачем в адміністративному спорі є суб`єкт владних повноважень, обмежений.

За змістом ст. 177 ЦК України гроші є об`єктом цивільних прав.

Отримавши бюджетні кошти у вигляді допомоги на дітей одиноким матерям, ОСОБА_2 фактично набула права власності на них.

Відповідно до п.127 Положення про призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 №848, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 807) у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.

Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на бюджетні кошти у допомоги на дітей одиноким матерям, наданої їй в розмірі 147542,72 грн., та стягнення згаданої суми як набутої без достатньої правової підстави, то цей спір має приватноправовий, а не публічно-правовий характер.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 370/108/17 (провадження № 11-196апп18), від 12.02.2020 у справі № 345/1183/17 (провадження № 14-420цс19).

Відповідно до ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спір у справі про стягнення коштів з ОСОБА_2 є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п.24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/06 і №29465/04).

Таким чином, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" (належним судом) у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бруса С.М. про закриття провадження у цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 19, 259-261, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бруса Сергія Миколайовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум допомоги на дітей одиноким матерям.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.М. Ушакова