Справа № 289/2345/21
Номер провадження 2/289/932/21
УХВАЛА

07.12.2021 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області та ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Ухвалою цього ж суду від 02.12.2021 дану позовну заяву залишено без руху, а позивачу був наданий строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору у сумі 908,00 грн.

02.12.2021 позивачем подано заяву, у якій останній просить суд звільнити його від сплати судового збору, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України в Житомирській області, згідно яких позивач не має доходу за попередній рік.

Дослідивши вказане клопотання позивача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такого клопотання з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, тобто 908 грн. 00 коп.

Таким чином, при зверненні до суду із позовом, позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Правовий аналіз вищезазначених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктивних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує, що зазначені позивачем обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для звільнення його від сплати судового збору, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження його реального майнового стану, відсутність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо, що перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої позовної заяви судовим збором.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Подаючи до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, позивач на підтвердження свого тяжкого матеріального стану надав лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та Індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Однак, надані позивачем відомості не можуть бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній календарний рік. Такі відомості не є достатніми доказом на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містять інформації про майновий стан позивача, а останній може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Натомість, інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, позивачем до заяви про звільнення від сплати судового збору не додано.

Позивач не надав і документів на підтвердження того, що він має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про скрутне матеріальне становище позивача.

Отже, вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду його позовної заяви.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також положення Закону України "Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

В силу положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" встановив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами в зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору та вважає за необхідне надати йому додатковий строк для виконання вимог ухвали Радомишльського районного осуду Житомирської області від 02.12.2021.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8 Закону України "Про судовий збір", ст. ст.81, 83, 136, 175, 177, 260,353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області та ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності.

Продовжити ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали Радомишльського районного осуду Житомирської області від 02.12.2021 на 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Кириленко