Пр.№2/756/1435/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Одягайло Л.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коваль Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання протиправним, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправним, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з січня 2007 року перебував у трудових відносинах з АТ «Родовід Банк» (далі за текстом - відповідач, Банк).

Після запровадження в Банку тимчасової адміністрації, новим керівництвом прийнято рішення про звільнення працівників та прийняття їх на роботу на умовах строкового трудового договору.

29.04.2016 позивачем подано відповідачу заяву і на підставі наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» від 29.04.2016 №32-29-02 о/с позивача прийнято на роботу на умовах строкового трудового договору на посаду головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Служби експлуатаційно-господарської діяльності тимчасово строком з 05.05.2016 по 06.06.2016.

В подальшому строк дії трудового договору позивача неодноразово продовжувався на підставі наказів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк».

На підставі Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» від 30.03.2018 №21-30-10 о/с у зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розкладу банку, позивача переведено з посади головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Служби експлуатаційно-господарської діяльності на посаду головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Служби експлуатаційно-господарської діяльності Департаменту управління майном за строковим трудовим договором з 02.04.2018. Кінцева дата строкового трудового договору за цією посадою у наказі не була вказана.

Протягом 2018 року строк дії трудового договору позивача на новій посаді неодноразово продовжувався на підставі наказів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк».

На підставі Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» від 31.07.2018 №50-31-06 о/с у зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розкладу банку, позивача переведено з посади головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Служби експлуатаційно-господарської діяльності Департаменту управління майном на посаду головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Управління експлуатаційно-господарської діяльності Департаменту управління майном за строковим трудовим договором з 01.08.2018. Кінцева дата строкового трудового договору за цією посадою у наказі не була вказана.

На підставі Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» від 31.07.2018 №50-31-06 о/с у зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розкладу банку, позивача переведено з посади головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Управління експлуатаційно-господарської діяльності Департаменту управління майном на посаду головного інженера відділу адміністративно-господарського забезпечення Управління адміністративно-господарської роботи за строковим трудовим договором з 02.01.2019. Кінцева дата строкового трудового договору за цією посадою у наказі не була вказана.

Протягом 2018-2019 року строк дії трудового договору позивача на цій посаді неодноразово продовжувався на підставі наказів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк». Кожного разу перед видачею кожного наказу у позивача вимагали написання заяви про укладення або ж продовження строкового трудового договору, пояснюючи, що у випадку відмови його буде звільнено. Позивач боявся втратити роботу та підписував вказані заяви, хоча мав бажання працювати на підставі безстрокового трудового договору.

В березні 2020 позивач в черговий раз написав заяву про продовження строку дії трудового договору по 30.06.2020 та подав її керівництву.

Проте 30.03.2020 позивача повідомлено про звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

31.03.2020 позивачу видали трудову книжку, в якій зазначено, що його звільнено на підставі наказу №21-30-03 о/с від 30.03.2020.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки неодноразове переукладання строкового трудового договору свідчить про те, що трудовий договір з ним, укладений на невизначений строк. При укладанні строкового трудового договору не враховано те, що посада головного інженера за характером та умовами її виконання не була тимчасовою та такою, за якою трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк.

Отже, у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття позивача на вказану посаду на умовах строкового трудового договору.

Незважаючи на те, що у поданих заявах про продовження строку трудового договору зазначено позивачем про наявність для цього особистих обставин, останній зазначає, що такі підстави у нього були відсутні і зміст заяв був складений на вимогу роботодавця. Більш того, в інтересах позивача було працювати на підставі безстрокового трудового договору, оскільки з 2015 року на його одноосібному утриманні та вихованні знаходиться малолітня донька. Про ці обставини було достеменно відомо відповідачу, однак при звільненні гарантій, передбачені ч.3 ст.184 та ст.186-1 КЗпП України дотримані не були.

З цих підстав просив визнати протиправним і скасувати наказ про його звільнення, поновити його на посаді головного інженера відділу адміністративно-господарського забезпечення Управління адміністративно-господарської роботи, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 30 000 грн.

Ухвалою суду від 09.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній справі.

В судовому засіданні 10.11.2020 прийнято відзив відповідача, у якому представник відповідача проти задоволення позову заперечує, посилається на його необґрунтованість. По-перше представник відповідача вказує на те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, визначений ст.233 КЗпП України. Крім того, звільнення ОСОБА_1 здійснено у відповідності до вимог трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У поданій суду відповіді на відзив позивач зазначив, що строк звернення до суду ним не пропущений, оскільки тривалий час він не міг отримати від відповідача необхідні документи для звернення до суду (копії наказів, заяв, тощо). В період з 01.04.2020 по 01.10.2020 він перебував на самоізоляції за межами м.Києва. Законом України від 30.03.2020 №540-IX продовжено строки звернення до суду на строк дії карантину, чим він вправі скористатись. Також додатково до обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги позивач зазначає, що на нього поширюються пільги батька, який самостійно виховує доньку, оскільки донька ОСОБА_3 проживає з ним, місце її проживання визначено на підставі рішення суду від 23.11.2015. Його колишня дружина самоусунулась від виховання доньки. Аліменти були стягнуті з нею також на підставі рішення суду, але у зв`язку з народження другої дитини, позивач відкликав виконавчий лист із виконавчої служби.

У запереченнях щодо позову відповідач, в особі свого представника, наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що строковість укладання трудових договорів з позивачем пов`язана з ліквідацією Банку, що неминуче призводить до зменшення кількості його працівників. Рішення про укладення строкових трудових договорів з працівниками обумовлено ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, необхідністю скорочення адміністративно-господарських витрат і безпосередньо пов`язане зі специфікою функціонування банку в процесі його ліквідації. Крім того, вказує на те, що позивачем не доведено наявність у нього статусу одинокого-батька, про ці обставини він не повідомляв роботодавця при прийомі на роботу і при звільненні. Також вказує на безпідставність тверджень позивача щодо подання позову у строки, визначені законом.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.01.2007 року, згідно з наказом №40 від 15.01.2007 року, ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Відкритого акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (17.06.2009 року найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК») на посаду фахівця відділу будівництва й ремонту регіональної мережі Управління будівництва і ремонту регіональної мережі.

Протягом 2007-2012 років ОСОБА_1 працював на різних посадах в АТ «РОДОВІД БАНК».

Зокрема, 23.07.2012 року, згідно з наказом № НОМЕР_1 о/с від 20.07.2012 року, у зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розпису банку ОСОБА_1 , переведений на посаду головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим майном банку Управління адміністративної роботи.

25.02.2016 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до категорії неплатоспроможних», на підставі чого 25.02.2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до вказаного рішення було запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «РОДОВІД БАНК» та делеговано повноваження адміністратора банку Кулішу В.М.

Здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та ліквідації банку здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) через призначену виконавчою дирекцією Фонду уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації банку.

Під час дії процедури тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду виконує дії із забезпечення виведення неплатоспроможного банку з ринку обов`язково керуючись приписами норм чинного законодавства, в тому числі таких спеціальних законодавчих актів як Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» затвердженого Рішенням № 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 р. за № 1581/21893).

Відповідно до п.9 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації наділена правом приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю в рамках забезпечення здійснення процедури тимчасової адміністрації визначених Законом, що і здійснюється уповноваженою особою Фонду в АТ «РОДОВІД БАНК» із дотриманням норм діючого законодавства України.

Відповідно до п. 1.10. розділу ІІІ «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» від 05.07.2012 №2, уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації з метою скорочення адміністративно-господарських витрат може прийняти рішення про внесення змін до штатного розпису, скорочення чисельності персоналу неплатоспроможного банку, зміни умов оплати праці.

А саме, згідно п. 1.10, 1.11 розділу ІІІ «Положення №2 :

«1.10. Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію з метою скорочення адміністративно-господарських витрат може прийняти рішення про внесення змін до штатного розпису, скорочення чисельності персоналу неплатоспроможного банку, зміни умов оплати праці.

Приймаючи ці рішення, уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію керується законодавством про працю.

1.11. Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію має право розірвати трудові договори з працівниками неплатоспроможного банку з дотриманням законодавства про працю та укласти нові трудові договори зі звільненими працівниками на нові строки та на нових умовах (за потреби) або іншими особами, залученими на підставі конкурсу.»

Відповідно до вищенаведеного, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації були здійснені заходи з дотриманням всіх норм законодавства України, щодо розірвання з працівниками, зокрема з ОСОБА_1 трудових договорів, укладених на невизначений строк, та укладення строкових трудових договорів з визначеним строком.

04.05.2016 року, згідно з наказом № 30-26-37 від 26.04.2016 року «Про звільнення ОСОБА_5 та інших», ОСОБА_1 був звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказ про звільнення від 26.04.2016р. ОСОБА_1 не оскаржувався.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29.04.2016 року, він просив уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «РОДОВІД БАНК» Куліша В.М. прийняти його на роботу тимчасово на посаду головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Служби експлуатаційно-господарської діяльності строком з 05 травня по 06 червня 2016 року включно.

Відповідно до Наказу № 32-29-02 о/с від 29.04.2016 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу за строковим трудовим договором на посаду головного інженера відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку Служби експлуатаційно-господарської діяльності тимчасово строком з 05 травня 2016 року по 06 червня 2016 року.

ОСОБА_1 не оспорював укладення з ним строкового трудового договору на період з 05 травня 2016 року по 06 червня 2016 року.

Отже, судом встановлено, що за згодою сторін між позивачем та відповідачем був укладений строковий трудовий договір. При цьому, позивач не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору. Вказана умова трудового договору не визнана недійсною та презумпція її правомірності у встановленому порядку не спростована. Працівник був проінформований про умови укладеного з ним договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодився з ними, подавши відповідну заяву.

В подальшому строк дії трудового договору з ОСОБА_1 неодноразово продовжувався на підставі його заяв. Строк, на який ОСОБА_1 продовжувалася дія трудового договору було зазначено в його заявах про продовження строку дії трудового договору.

В наказах АТ «РОДОВІД БАНК» про продовження строку дії трудового договору також зазначався строк, на який продовжувалася дія трудового договору.

Посилання позивача на відсутність кінцевої дати строкового трудового договору в наказах № 21-30-10 від 31.03.2018 року, № 113-29-07 від 29.12.2018 року, № 113-29-07 від 29.12.2018 року не може свідчити про безстроковість трудового договору. Накази містять застереження про строковість трудового договору, але в першу чергу стосуються змін організаційної структури та штатного розкладу банку та засвідчують факт переведення позивача на іншу посаду в межах строку дії трудового договору.

Щодо кожного із зазначених періодів роботи видавався також наказ саме про продовження строкового трудового договору із зазначенням кінцевої дати такого договору (накази від 28.03.2018р. № 19-28-03 о/с, від 30.07.2018р. №49-30-06 о/с, від 29.12.2018г. №113-29-17 о/с).

Відповідно до заяви від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 просив Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» продовжити строк дії строкового трудового договору, в його інтересах, у зв`язку з особистими обставинами, що склалися, по 31 березня 2020 року включно.

Відповідно до Наказу № 145-27-01 о/с від 27 грудня 2019 року «Про продовження строкового трудового договору» було продовжено строк дії строкового трудового договору, укладеного з ОСОБА_1 в його інтересах по 31 березня 2020 року включно.

Відповідно до Наказу № 21-30-03 о/с від 30.03.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади головного інженера відділу адміністративно-господарського забезпечення Управління адміністративно-господарської роботи з 31.03.2020 року в зв`язку з закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Окрім того, Наказом № 22-31-01 о/с від 31.03.2020 року «Про зміну організаційної структури та штатного розкладу АТ «РОДОВІД БАНК» було затверджено та введено з 01.04.2020 року в дію організаційну структуру та штатний розклад АТ «РОДОВІД БАНК» в новій редакції.

Згідно з штатним розкладом, затвердженим Наказом № 22-31-01 о/с від 31.03.2020 року, в відділі адміністративно-господарського забезпечення Управління адміністративно-господарської роботи посада головного інженера відсутня.

Натомість, відповідно до штатного розкладу, затвердженого Наказом № 09-02-01 о/с від 02.03.2020 року «Про введення в дію штатного розкладу штатного розкладу АТ «РОДОВІД БАНК», введеного в дію з 02 березня 2020 року, в відділі адміністративно-господарського забезпечення Управління адміністративно-господарської роботи були наявні дві посади головного інженера.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпП України, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

У зв`язку із запровадженням у АТ «РОДОВІД БАНК» процедури тимчасової адміністрації, початком процедури виведення АТ «РОДОВІД БАНК» з ринку, а в подальшому здійснення ліквідації, суд визнає обґрунтованими доводи відповідача щодо наявності підстав для укладання з працівниками строкових трудових договорів.

При цьому суд зауважує, що укладення саме такого трудового договору передбачено угодою сторін на підставі заяв працівника та наказів роботодавця.

Як вже зазначалось вище з посиланням на ст. 37 закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 1.10. розділу ІІІ «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» від 05.07.2012 №2, при введенні в банку тимчасової адміністрації працівники підлягають звільненню, а трудові договори з знову прийнятими працівниками (у тому числі раніше звільненими) укладаються на визначений строк.

Тобто, строковий характер договорів обумовлений законом та специфікою функціонування банку в процедурі тимчасової адміністрації та ліквідації.

Строки тимчасової адміністрації після її введення в банку 25.02.2016 року були продовжені відповідними рішеннями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

25.03.2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 419 «Про продовження строків тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» з 26 березня 2016 р. до 25 квітня 2016 р. включно.

25 квітня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 610 «Про продовження повноважень тимчасового адміністратора АТ «РОДОВІД БАНК», яким продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «РОДОВІД БАНК» Куліша В.М. до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку АТ «РОДОВІД БАНК».

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 19.12.2017 №811-рш «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №5455 від 20.12.2017 «Про початок процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

На підставі значеного рішення в банку розпочато процедуру ліквідації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2974 від 21.11.2019 р. «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» на один рік з 20.12.2019 року до 19.12.2020 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 313 від 11.02.2020 р. «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію «АТ «РОДОВІД БАНК» призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі права ліквідатора АТ «РОДОВІД БАНК» Караченцеву Артему Юрійовичу.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2974 від 21.11.2019 р. визначено кінцевий строк здійснення процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» - 19.12.2020 року.

Скорочення посад, зміни в штатному розкладі та організаційній структурі банку є діями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які спрямовані на повну ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК».

Верховний Суд в постанові від 30.04.2020 року у справі № 756/13104/16-ц дійшов висновку про те, що з урахуванням характеру роботи позивача, а також перебування АТ «РОДОВІД БАНК» у стадії виведення неплатоспроможного банку з ринку, сторонами було укладено трудовий договір на визначений строк, а продовження строку його дії, з урахуванням положень частини другої статті 23 КЗпП України, не є підставою для набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Припинення трудового договору після закінчення строку дії не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору ОСОБА_1 виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу тимчасово за строковим трудовим договором, а також коли писав заяви про продовження строку дії трудового договору на певний строк. Одночасно ОСОБА_1 виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №607/18964/18 висловлена позиція про те, що укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої ст.21 КЗпП України, регулюється частиною 2 ст.23 КЗпП України, що виключає при переукладенні контракту чи продовження строку його дії застосування ч.2 ст.39-1 КЗпП України.

Отже, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача на підставі п.2 ст.36 КЗпП України проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оцінюючи інші доводи позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Відповідно до ст. 186-1 КЗпП України, гарантії, встановлені статтями 56, 176, 177, частинами третьою - восьмою статті 179, статтями 181, 182, 182-1, 184, 185, 186 цього Кодексу, поширюються також на батьків, які виховують дітей без матері (в тому числі в разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також на опікунів (піклувальників), одного з прийомних батьків, одного з батьків-вихователів.

вихованні дитини, або відсутність іншого з батьків.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 9 постанови від 6 листопада 1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, зокрема, одиноких матерів провадиться з обов`язковим працевлаштуванням. Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов`язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров`я). Передбачені частиною третьою статті 184 КЗпП України гарантії поширюються і на випадки звільнення у зв`язку з закінченням строку договору зазначених працівників, коли вони були прийняті на сезонні роботи.

Таким чином, частиною третьою статті 184 КЗпП України встановлено гарантії для окремих категорій працівників, а саме: заборонено звільнення, зокрема, одиноких матерів та передбачено обов`язкове працевлаштування у випадках її звільнення після закінчення строкового трудового договору. Невиконання підприємством (установою, організацією), яке провело звільнення, обов`язку по працевлаштуванню протягом трьох місяців є підставою для покладення на нього відповідно до частини другої статті 232 КЗпП України обов`язку надати на цьому або іншому підприємстві роботу, яку може виконувати працівниця, а не про поновлення на попередній роботі. Оскільки згідно з статтею 235 зазначеного Кодексу підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав, то у разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом протягом трьох місяців обов`язку по працевлаштуванню звільненого працівника за пунктом 2 статті 36 КЗпП України, зокрема одиноких матерів, за заявою такої особи може вирішуватися спір не про поновлення на роботі, а про виконання зобов`язання по працевлаштуванню.

Як зазначалось вище, звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку трудового договору проведено відповідачем у відповідності до вимог закону. Позовних вимог про виконання відповідачем зобов`язання по працевлаштуванню ним не заявлялось.

Також зазначена правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 759/19440/15-ц (провадження № 14-105цс18), в якій встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Отже, з урахуванням викладеного у суду відсутні правові підстави визнати звільнення ОСОБА_1 незаконним.

Інші заявлені у справі вимоги (поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди) є похідними від вимог про визнання звільнення незаконним і задоволенню не підлягають з огляду на безпідставність основної вимоги.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання протиправним, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2021

Суддя: А.М.Майбоженко