Справа № 184/1602/20
Номер провадження 2-о/184/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Батрак Л.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,8595 гектарів кадастровий номер :01:002:0410 та на земельну ділянку площею 4,929 гектарів кадастровий номер :01:002:0484. Спадкоємцями першої черги є позивач, його брат та сестра, яка є громадянкою Російської Федерації та оформила свою відмову від прийняття спадщини.

08.05.2021р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої матері.

Однак, нотаріус постановою від 09 вересня 2020р. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї підстави, що не можливо встановити місце відкриття спадщини, тобто останнє місце проживання спадкодавця, оскільки померла матір була знята з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_3 у зв`язку з вибуттям до міста Нікополь Дніпропетровської області. Однак в м.Нікополь вона не була зареєстрована на постійне місце проживання.

В місті Нікополь проживає брат позивача і їхня померла матір спочатку хотіла проживати разом з ним, оскільки за віком і станом здоров`я вона потребувала стороннього догляду. Але потім вона на сімейній нараді змінила свій намір і вирішила проживати разом з позивачем за місцем його проживання, оскільки брат позивача ОСОБА_3 страждає на тяжкі захворювання, він паралізований та сам потребує стороннього догляду.

Тому матір позивача не виїжджала на проживання до м.Нікополь, вона після того, як продала свою квартиру та знялася з реєстрації, перевезла всі свої речі та оселилася з позивачем за його місцем проживання.

На початку грудня 2019р. мати позивача вирішила поїхати в м. Железногорськ Курської області, де проживає її донька ОСОБА_5 , однак там вона отримала важку травму стегна і померла.

Встановлення факту того, що останнім місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 і таким чином місцем відкриття спадщини була квартира АДРЕСА_4 , для заявника має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення його прав на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері.

В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, з викладених в заяві підстав та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує.

Суд, вислухавши доводи заявника та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьком є ОСОБА_6 , а матір`ю - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла матір заявника ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданий відділом ЗАГСу Адміністрації м.Железногорська Курської області (а.с.5).

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,8595 гектарів кадастровий номер :01:002:0410 та на земельну ділянку площею 4,929 гектарів кадастровий номер :01:002:0484.

08 травня 2020 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері, однак постановою від 09 вересня 2020 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що неможливо встановити місце відкриття спадщини, оскільки ОСОБА_4 була знята з місця реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 у зв`язку з вибуттям до міста Нікополь Дніпропетровської області. Однак в м. Нікополь вона не була зареєстрована на постійне місце проживання. Крім того, нотаріус посилався на те, що заявником пропущений строк для прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно наданих заявником пояснень, він з померлою матір`ю проживали однією сім`єю та вели спільне господарство до грудня 2019 року. Стверджує, що спочатку матір хотіла поїхати проживати до брата в м.Нікополь, однак згодом передумала, оскільки брат ОСОБА_3 є паралізованим і сам потребує стороннього догляду, та поїхала проживати до нього. Заявник піклувався про свою матір та вів з нею спільне господарство. На початку грудня 2019 року матір вирішила поїхати до своєї доньки в м. Железногорськ Курської області, де проживає її донька ОСОБА_5 , однак там вона отримала важку травму стегна і померла.

Факт проживання заявника з його померлою матір`ю однією сім`єю знайшов своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, свідок ОСОБА_9 надав суду покази, що вона є дружиною брата заявника. Пояснила, що мати ОСОБА_4 була старенькою, продала свою квартиру і поїхала зі всіма своїми речами жити до заявника. Разом вони проживали до дня смерті. На початку грудня 2019р. ОСОБА_4 вирішила поїхати в м. Железногорськ Курської області, де проживає її донька ОСОБА_5 там вона отримала важку травму стегна і померла.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що він проживав по сусідству з матір`ю заявника. Стверджує, що коли матір стала хворіти її забрав жити до себе син ОСОБА_1 . Згодом вони продали квартиру матері.

Свідок ОСОБА_8 надала покази, що померла мати заявника була її тіткою. Стверджує, що ОСОБА_4 вирішила продати свою квартиру та переїхати проживати до свого сина ОСОБА_1 . Потім вона виїхала до доньки з метою підлікуватися, однак там і померла.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини.

ОСОБА_1 заяви про відмову від спадщини не подавав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживав разом з померлою матір`ю ОСОБА_4 однією сім`єю, а отже заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити той факт, що останнім місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 і таким чином місцем відкриття спадщини була квартира АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.02.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова