2/465/4061/21
Ухвала

про самовідвід

"06" грудня 2021 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості.

Матеріали справи поступили до Франківського районного суду м. Львова 25.11.2019р.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2019 року матеріали позовної заяви залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, допущених при її подачі, який не може перевищувати десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого судового розгляду, визнано обов`язковою явку позивача в підготовче судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу на 26 січня 2021 року на 16 год. 00 хв., визнано обов"язковою явку в судове засідання позивача для дачі пояснень з приводу обставин справи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26 січня 2021 року відкладено розгляд справи у зв"язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу.

Ухвалою Фрнаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 03.06.2021р. скасовано і направлено справу для продовження розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2021 року, дану справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що як суддя підлягаю самовідводу з наступних підстав.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходив з того, що позивач або уповноважений представник, явка якого була визнана обов"язковою, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, вимога суду про обов`язкову явку в судове засідання не виконана.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а відповідно до п.3 з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

В постанові Львівський апеляційний суд вказав на те, що підстави для постановлення ухвали від 03 червня 2021 року відсутні, оскільки позивачем подавалися клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, докази того, що позивач повідомлений судом про визнання його явки в судове засідання обов`язковою, відсутні.

Натомість, в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток позивачу в судові засідання на 26.01.2021р. та 03.06.2021р.

Моє ставлення як судді до даної позовної заяви уже висловлене у скасованій ухвалі, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному її вирішенні, та відповідно до п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, є підставою для самовідводу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

Самовідвід судді Кузя В.Я. при розгляді цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 - задоволити.

Матеріали судової справи №464/5419/19 (судове провадження № 2/465/4061/21) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь