Справа № 301/2993/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що він є власником нежитлового двоповерхового приміщення (автосалону) загальною площею 369,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

З кінця серпня 2018 року за усною домовленістю між позивачем відповідачем ОСОБА_4 останній використовував частину приміщення, а саме кімнату № НОМЕР_1 на першому поверсі площею 68,0 кв.м, для здійснення своєї підприємницької діяльності у якості майстерні з пошиву чохлів сидінь салонів автомобілів.

23 серпня 2019 року після 20 години у приміщенні виникла пожежа, внаслідок якої були пошкоджені вказана кімната №1 та кімната №2 площею 163,0 кв.м на першому поверсі.

Факт користування частиною приміщень станом на виникнення вказаної пожежі визнає і сам Відповідач, що стверджується його письмовими поясненнями від 23.08.2019р., наданими у кримінальному провадженні №0000781, відкритому за відомостями про цю пожежу.

Зокрема у цих поясненнях відповідач вказав, що за усною домовленістю з позивачем він орендував частину приміщень, де здійснював обшивку салонів автомобілів. 23 серпня 2019 року біля 17 год. 30 хв. він закінчив роботу у приміщенні, зачинив його і пішов додому. Через деякий час йому зателефонував позивач і повідомив про пожежу у приміщенні, після чого він виїхав до місця пригоди, де дійсно відбулося загоряння приміщення.

Відповідно до висновку від 06.09.2019р. №12/98 експертного пожежно-технічного дослідження, проведеного експертом Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, причиною пожежі у Приміщенні стали теплові прояви електричної енергії (коротке замикання, перевантаження, виникнення великих перехідних опорів) в електроприладах чи переносках, які знаходилися біля осередку пожежі.

А висновком від 05.12.2019р. №2908 комплексного експертного пожежно-технічного і електротехнічного дослідження, проведеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» встановлено, що: - до виникнення пожежі у Приміщенні причетне електрообладнання, яке використовувалося відповідачем, а саме залишений після закінчення роботи і зачинення приміщення ввімкненим повітряний компресор, який був підключений до електромережі через подовжувач на котушці;

- безпосередньою причиною виникнення даної пожежі є залишення у Приміщенні після закінчення роботи і його зачинення ввімкненим компресор, який був підключений до електромережі через подовжувач, намотаний на котушку, що призвело до виникнення в подовжувані додатково наведених струмів самоіндукції, які сприяли нагріву до температури, при якій сталася руйнація і займання кабелю;

- залишення в Приміщенні після закінчення роботи і його зачинення ввімкненим повітряний компресор, який був підключений до електромережі через подовжувач на котушці, не відповідає вимогам пункту 1.19 Правил пожежної безпеки України, відповідно до яких «у всіх незалежно від призначення приміщеннях, які після закінчення роботи замикаються і не контролюються черговим персоналом, з усіх електроустановок та електроприладів, а також з мереж; їх живлення повинна бути відключена напруга».

Таким чином, вважає, що причиною пожежі у приміщенні є порушення відповідачем правил пожежної безпеки. Відтак завдана позивачеві пошкодженням внаслідок пожежі приміщення майнова шкода сталася з вини відповідача.

Відповідно до висновку від 11.10.2019р. № 15/4-ЕД експертного будівельно-технічного дослідження, проведеного експертом Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, майнова шкода, завдана пошкодженням приміщення внаслідок пожежі, складає 244 197,00 грн., яку просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 . Крім цього, просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь всі понесені судові витрати по справі, а саме 2 441,97 грн.(дві тисячі чотириста сорок одну грн. 97 коп.) судового збору, 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) витрат на оплату правничої допомоги адвоката та 34 657,60 грн.(тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят сім грн. 60 коп.) витрат на підготовку експертних висновків.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог на тих підставах, що в ОСОБА_1 , який є власником автосалону зберігалися його власні речі на загальну суму близько 300 тис. грн. До приміщень в якому зберігалися речі відповідача мав доступ ОСОБА_1 та члени його родини.

В приміщені автосалону постійно проводились ремонтні роботи, а електротехніка була в неналежному стані та в стані ремонту.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 на свій страх та ризик зберігав речі у приміщенні в якому сталася пожежа. Вважає, що пожежа сталася в наслідок проведення ремонтних робіт та у зв`язку з несправною електропроводкою.

Жодних орендних відносин між сторонами не виникало, так як не укладався жодний договір оренди про що у своїх поясненнях також свідчить ОСОБА_1 .

Відносини, які виникли між ними мають характер відповідального зберігання, а з правової точки зору ризик випадкового пошкодження та знищення майна переданого на зберігання несе зберігач - ОСОБА_1 .

В позовній заяві зазначено, десь у кінці серпня 2018 р. за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, останній використовував частину приміщення, а саме кімнату № НОМЕР_1 на першому поверсі площею 68,0 кв.м. для здійснення своєї підприємницької діяльності у якості майстерні для пошиву чохлів сидінь салонів автомобілів.

Вважає, що вказане не відповідає дійсності, адже жодного договору оренди вони не укладали. У вказаному приміщенні, крім речей відповідача, також зберігалися речі ОСОБА_1 .

Позивач надав суду та посилається, як на підтвердження своїх вимог на неналежний та недопустимий доказ висновки експертиз з яким відповідач ОСОБА_4 не погоджується, про що ним заявлено відповіде клопотання про проведення додаткової експертизи.

Факт не укладення між позивач відповідачем договору оренди, має свої юридичним наслідком те, що ОСОБА_4 не є користувачем електромережі у розумінні положень ст. 714 ЦК України, ст. 275 ГК України та Правил користування електричною енергією...»

Позивач по сьогоднішній день не повернув речі які знаходились в нього на зберіганні та не допускав відповідача до приміщення та до речей.

Крім цього, позивачем подано висновок експертного дослідження № 15/4-ЕД від 11.10.2019 року в якому нараховано матеріальну шкоду внаслідок пожежі 244 197 грн. Проте, як вбачається з самого висновку експерту надано на дослідження документи про фактичну вартість робіт. Зокрема на стр. 2 відображено фото документів фактично придбаних матеріалів, які ніде не додаються.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, що викладенні в позовній заяві та додатково пояснив, що між сторонами був укладений договір позички приміщення на нетривалий час, а саме іспитовий термін, так як між ними було досягнуто всіх істотних умов договору, а тому відповідач має відшкодувати витрати за завдану майнову шкоду.

Представник відповідача Резуненко О.А. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просив відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, а саме за недоведеністю факту виникнення пожежі з вини відповідача, недоведеністю обов`язку відповідача як орендаря нести матеріальну відповідальність за спричинену майнову шкоду у зв`язку з відсутністю належним чином укладеним договору оренди, також належним чином не підтвердження суми збитку.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового двоповерхового приміщення (автосалону) загальною площею 369,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.07.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав КП «Іршавське бюро технічної інветаризації» (а.с. 6-7).

23 серпня 2019 року після 20 години у приміщенні нежитлового двоповерхового приміщення (автосалону) за адресою АДРЕСА_1 , виникла пожежа, внаслідок якої пожежею знищено склопакет, вхідні двері, ва теплові насоси, перекриття на площі 72 кв.м., швейні машини 2 шт, матеріал, готові чохли для автомобілів, інструменти, холодильник, кофеварка, компресор. Пожежею пошкоджено ручні інструменти, що стверджується копією акту про пожежу комісії Іршавського РВ УДСН України у Закарпатській області від 23.08.2019 року (а.с.8).

За результатом перевірки матеріалу за фактом пожежі слідчим СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Матіко Я.В. була винесена постанова від 30.08.2019 р. про закриття кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, на підставі ч.1.п.1.ст. 284 КПК України з підстав відсутності складу злочину. Даною постановою встановлено, що до пожежі не причетні сторонні особи, вона відбулася внаслідок короткого замикання (а.с.54-55 матеріалів кримінального провадження №0000781).

Відповідно до висновку від 06.09.2019р. №12/98 експертного пожежно-технічного дослідження, проведеного експертом Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, причиною пожежі у Приміщенні стали теплові прояви електричної енергії (коротке замикання, перевантаження, виникнення великих перехідних опорів) в електроприладах чи переносках, які знаходилися біля осередку пожежі (а.с. 15-20)

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 22.01.2013 року у справі № 3-72 гс 12.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивача про те, що з кінця серпня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існували договірні відносини, так як між сторонами був укладений договір оренди приміщення в борг, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Доказів укладення договору найму будівлі (їх окремої частини) у письмовій формі позивачем суду не надано.

Отже, сторони договору не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди, а тому суд визнає такий договір, що неукладений.

Натомість, судом встановлено факт бездоговірного користування відповідачем приміщенням, де сталась пожежа, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що правомочності відповідача не можуть регулюватися нормами законодавства, які визначають порядок користування об`єктами найму (оренди), - через відсутність письмового правочину з цього приводу (ст. 208, 793 ЦК України), що також спростовує посилання позивача про відповідальність за шкоду, що завдана у зв`язку з користуванням річчю, переданою в найм.

Посилання представника позивача ОСОБА_2 на безоплатку позичку спірного приміщення позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_4 судом не може бути взяте до уваги, оскільки відповідно до ч 1 ст. 827 - ч.3 ст. 828 ЦПК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу, тобто у письмовій формі.

Крім цього, посилання представника позивача на те, що такий договір сторони уклали на іспитовий строк, суд також оціню критично, оскільки законодавством, що регулює договірні відносини не передбачено поняття іспитового строку для договорів.

Щодо обов`язків відповідача, як користувача технологічними електричними мережами у зазначеному приміщенні, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електричних установок, правила пожежної безпеки тощо, то, відповідач не є споживачем (абонентом) електричної енергії у розумінні положень ст. 714 ЦК України та Правил користування електричною енергією.

Відповідно до п.6 Правил пожежної безпеки України, у разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на о`єкті оренди.

Таку позицію підтримав і Вищий господарський суд України в постанові по справі № 904/8260/13 від 17 липня 2014 року.

Звідси, оскільки відповідач не є власником чи орендарем за договором приміщення, де сталась пожежа, а також не мав обов`язків споживача електричної енергії щодо утримання технологічних електричних мереж, які знаходились у цьому приміщенні, та не є відповідальною особою за забезпечення пожежної безпеки в ньому.

До матеріалів справи позивачем надано висновок від 05.12.2019р. №2908 комплексного експертного пожежно-технічного і електротехнічного дослідження, проведеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» Саріогло Д.П., який суд розцінює як неналежний доказ вини відповідача на яку посилається позивач так як відповідно до відповіді Міністрества юстиції України ( т.2 а.с.3) даний експерт не є акредитованим судовим експертом, оскільки за даними Реєстру свідоцтво судового експерта Саріогло Д.П.№ 36-11 недійсне у зв`язку з його зільнення з Київського НДІСЕ.

Крім того, висновком №2908 комплексного експертного пожежно-технічного і електротехнічного дослідження від 05.12.2019р, проведеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» Саріогло Д.П. встановлено, що електрична мережа приміщення майстерні, якою користується підприємець ОСОБА_4 не причетна да виникнення даної пожежі, однак обгрунтування правової підстави користування відповідачем ОСОБА_4 приміщення нічим не підтверджено.

В зв`язку з цим суд приходить до переконання, що проведення даної експертизи не можна дати однозначну відповідь на поставлені запитання та бути достовірним доказом, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Інших доказів того, що пожежа сталася з вини відповідача ОСОБА_4 позивачем не надно.

Крім цього, позивачем подано висновок експертного дослідження № 15/4-ЕД від 11.10.2019 року в якому нараховано матеріальну шкоду внаслідок пожежі 244 197 грн. Проте, як вбачається з самого висновку експерту надано на дослідження документи про фактичну вартість робіт. Зокрема на стр. 2 відображено фото документів фактично придбаних матеріалів, які ніде не додаються.

За результатом встановлених обставин у справі та юридичної оцінки наданих сторонами доказів, суд доходить висновку про відсутність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, необхідного та достатнього для покладання на нього відповідальності за позовом позивача - недоведеністю факту виникнення пожежі з вини відповідача, недоведеністю обов`язку відповідача як орендаря нести матеріальну відповідальність за спричинену майнову шкоду у зв`язку з відсутністю належним чином укладеним договору оренди чи договору позички, а також належним чином не підтвердження суми збитку.

Крім цього, ухвалою суду від 07 лютого 2020 року задоволено заяву представника позивача Гончарова В.В. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, якою накладено арешт на все майно відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищенаведене, підстави для залишення в силі заходів забезпечення позову відсутні, а тому, є всі підстави для їх скасування .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 158175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст.22, 208, 638,714, 793,1166 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,- відмовити за недоведеністю позовних вимог .

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне майно ОСОБА_4 накладені згідно ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 05 лютого 2021 року .

Суддя : І. А. Даруда