Справа № 758/1182/21
Провадження № 2-о/758/195/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року суддя Подільського районного суду м.Києва Скрипник О. Г. , розглянувши матеріали окремого провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Правове регулювання припинення шлюбу здійснюється, зокрема, главою 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання відповідно до приписів ст. 105 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 3 ст. 109 СК України).

Норма ч. 1 ст. 110 СК України визначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 111 СК України зобов`язує суд вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 СК України реєстрація шлюбу через представника не допускається, що за аналогією закону, на думку суду, відноситься і до розірвання шлюбу.

Тому, з аналізу зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Відповідний висновок підтверджується і ч. 4 ст. 294 ЦПК України, згідно з якою, справа про розірвання шлюбу може бути розглянута судом за участю представника особи, якщо така особа засуджена до позбавлення волі.

Оскільки при вирішенні справи про розірвання шлюбу суддя повинен з`ясувати дійсні причини, які спонукали до цього, а також встановити та підтвердити той факт, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, подружжя в цілому чи їхніх дітей, а також враховуючи, що Сімейний кодекс України не передбачає участі представника у судовому процесі, який стосується розірвання шлюбу, а правила Цивільного кодексу України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються, суд не вбачає можливості прийняти подану заяву до розгляду.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовна заява повинна бути повернута позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, яка подана представником останньої - повернути заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали (зважаючи на п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

СуддяО. Г. Скрипник