Провадження № 2-з/638/566/21
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київського області Головкіної Яни Вікторівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний виконавець Подолянко Іван Андрійович.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд зупинити стягнення по виконавчому напису, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київського області Головкіною Яною Вікторівною №21280 від 12 березня 2021 року на період розгляду даної справи.

Перевіривши матеріали заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, передбачених ч. 6 ст. 151 ЦПК України, якою встановлено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

ОСОБА_1 у заяві зазначив, що звільнений від сплати судового збору, оскільки позов подано в порядку ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судовий збір».

Судом зазначає, що посилання позивача на застосування положень цієї норми є безпідставними з наступних підстав.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи вищенаведене на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2270 грн.

Таким чином, за подання заяви до суду про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір у розмірі 454,00 грн

Однак всупереч зазначеним вище вимогам заявником не надано доказів сплати судового збору за подання даної заяви у розмірі, визначеному відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд повертає ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 06 грудня 2021 року.

Суддя І.П. Латка