Провадження № 2/756/6422/21
У Х В А Л А

06 грудня 2021 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Целовальніченко Наталією Євгенівною про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_2 , треті особи: Рада національної безпеки та оборони України, Служба безпеки України, про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И В:

03.12.2021 року через канцелярію суду представником ОСОБА_1 - адвокатом Целовальніченко Н. Є. подано заяву про відвід головуючого судді Яценко Н.О. в справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_2 , треті особи: Рада національної безпеки та оборони України, Служба безпеки України, про відшкодування шкоди, завданої злочином. Заява про відвід мотивована тим, що з 17.09.2021 р. на розгляді судді перебуває позовна заява позивача - ОСОБА_1 , але й досі в порушення встановленої процедури та процесуальних строків, що передбачені ст.ст. 185-187 ЦПК України, суддя встановлених ЦПК України рішень не прийняла, чим порушила як норми ЦПК України, так і норми Конституції України, яка гарантує право позивача на судовий захист. Окрім того представник вказує, що саме умисне ігнорування головуючим суддею факту збройної агресії РФ проти України, ігнорування процесуальних норм, які чітко встановлюють дії судді при прийнятті позовної заяви до розгляду, свідчать про зацікавленість судді у затягуванні справи, порушенні прав позивача на відшкодування завданої шкоди внаслідок збройної агресії РФ, фактично свідчать про пряме потурання РФ та ОСОБА_2 в їх злочинних діях проти позивача.

Дослідивши обставини, зазначені позивачем у заяві про відвід, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Як на підставу для відводу головуючого судді, представник позивача посилався на те, що головуючий діє упереджено та порушує розумність строків розгляду справи, з таким твердженням суд погодитися не може виходячи із наступного.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Як убачається з матеріалів справи 17.09.2021 р. позивач звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з вищевказаним позовом до відповідачів - Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Ухвалою суду від 27.09.2021 року постановлено направити Посольству Російської Федерації в Україні як компетентному органу держави Російської Федерації копію позовної заяви по вищевказаній справі та запитано у Посольства Російської Федерації в Україні як компетентного органу держави Російської Федерації згоду на розгляд Оболонським районним судом м.Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_2 , треті особи: Рада національної безпеки та оборони України, Служба безпеки України, про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Судом ухвала від 27.09.2021 р. була направлено 08.11.2021 року.

Слід зазначити, що на даний час відповіді Посольства Російської Федерації в Україні як компетентного органу держави Російської Федерації суду не надано.

Враховуючи вище наведене, представник позивача - адвокат Целовальніченко Н. Є. заявляючи заяву про відвід головуючого судді, посилається на необ`єктивність, упередженість та порушення розумних строків розгляду справи суддею Яценко Н.О., однак, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві представника позивача як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі.

Відтак, клопотання про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою.

У відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, питання про відвід передається для вирішення в порядку ч.3 ст. 40, ч.1 ст. 33 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Целовальніченко Наталією Євгенівною про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_2 , треті особи: Рада національної безпеки та оборони України, Служба безпеки України, про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_2 , треті особи: Рада національної безпеки та оборони України, Служба безпеки України, про відшкодування шкоди, завданої злочином передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м.Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Яценко Н.О.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06 грудня 2021 року.

Суддя Н.О. Яценко