Справа № 490/1160/21
н/п 2/490/2738/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., позивача ОСОБА_1 та представниці відповідача Виконавчого комітету Миколаївської міської ради- Дрібко Галини Валентинівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить скасувати рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.12.2020 №1343 та зобов`язати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради видати спеціальний ордер на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з трьої осіб.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням зборів Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20.10.2020 (витяг з протоколу №10) вирішено надати йому на склад сім`ї з трьох осіб службове житлове приміщення у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Оспорюваним рішенням від 23 грудня 2020 року №1343 відмовлено у затвердженні вищевказаного рішення зборів суддів, оскільки відсутні підстави вважати ОСОБА_1 таким, що потребує поліпшення житлових умов.

Вважає, що рішення відповідача протиправним, оскільки службове житло надається незалежно від перебування на квартирному обліку, а за станом на день прийняття рішення 23.12.2020 року у позивача були відсутні на праві власності житлові приміщення.

Відповідно до статей 121-122 Житлового кодексу УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

За такого ЖК УРСР не наділяє виконавчий комітет повноваженнями оцінювати, потребую я поліпшення житлових умов чи ні - на підставі рішення адміністрації установи має бути виданий спеціальний ордер, жодного слова в ЖК УРСР немає про те, що рішення зборів суддів підлягає якомусь «затвердженню» чи може бути відмовлено у такому «затвердженні».

Жодного значення не має і перебування на квартирному обліку для отримання службового житла, це прямо прописано в постанові КМУ та наказі ДСА.

За змістом пункту 8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. №37, зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом, за винятком надання службових жилих приміщень в будинках радгоспів.

Відповідно до пункту 2 розділу II Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 22.12.2017 року за №1122, надання службових жилих приміщень безпосередньо не пов`язане з перебуванням судді, працівника апарату, працівника адміністрації на квартирному обліку та здійснюється без додержання черговості та врахування пільг, установлених для забезпечення громадян житлом.

Доказами по справі вважає лише саме рішення виконкому №1343, оскільки його слід оцінити на відповідність статтям 121-122 Житлового кодексу УРСР та Положенню про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. №37.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 23.02.2021 року відведено суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи за вищезазначеним позовом.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 11.03.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 18.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.09.2021 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи за вищезазначеним позовом.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Баландіної В.Є. від 30.09.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

30.09.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 10.10.2021 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті.

16 липня 2021 року до Центрального районного суду міста Миколаєва від Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень вказує наступне.

Відповідно до частини 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно з ст. 121 ЖК УРСР порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Відповідно до п.1 розділу II Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 22.12.2017 № 1122 після призначення на посаду суддя, працівник апарату, працівник адміністрації, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду, територіального управління ДСА України відповідно.

Згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Поняття «особа, яка потребує поліпшення житлових умов» чітко не визначене у чинному законодавстві. Водночас ст.34 ЖК УРСР та п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджені Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. №470 визначають підстави для визнання особи, такою що потребує поліпшення житлових умов.

Згідно листа департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 08.09.2020 №29066/09.01-3/20-2 ОСОБА_1 20.08.2021 отримав грошову компенсацію у розмірі 1 213 513,20 грн.

Відповідно до п. 41 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 №280 (далі - Порядок виплати грошової компенсації) виплати грошової компенсації після виплати внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, грошової компенсації (перерахунку коштів на спеціальний рахунок внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілістність України) орган соціального захисту населення вносить інформацію про таке перерахування в базу даних, а також інформує відповідні органи (в тому числі на території інших населених пунктів) про необхідність зняття з квартирного обліку внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та членів її сім`ї, яких включено в розрахунок грошової компенсації.

Враховуючи, що позивачем отримано грошову компенсацію у розмірі 1 213 513,20 грн. для придбання житла його не можна вважати таким, що потребує поліпшення житлових умов.

В подальшому ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.10.2020 № 1075.

Щодо повноважень відповідача зазначає, що відповідно до підпунктів 5,7 пункту «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження:

- облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням;

- здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності.

Крім того, відповідно до п. 7 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що до повноважень відповідача належить і контроль житлового фонду, квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній територій незалежно від форм власності. Дані повноваження з контролю реалізуються шляхом затвердження відповідних рішень.

Таким чином, твердження позивача, що рішення зборів суддів Ленінського районного суду м. Миколаєва не підлягає жодному затвердженню, є безпідставним.

Враховуючи викладене вище, вважаємо, що рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.12.2020 № 1343 є правомірним, так як прийнято в межах повноважень та на законних підставах.

За приписами ст.122 Житлового кодексу УРСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Отже, вимога позивача видати спеціальний ордер на спірну квартиру без наявного рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про надання службового жилого приміщення є передчасною.

За такого в позові просить відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених в позові.

В судовому засіданні представниця відповідача проти позову заперечила, вказувала на його безпідставність. Надала суду пояснення аналогічні наведеним у відзиві, просила в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 від 14.03.2016 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

На підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №985 від 15 жовтня 2020 року вирішено включити житлове приміщення до числа службових, а саме: 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,4 кв.м.

20.10.2020 року зборами суддів Ленінського райсуду м. Миколаєва було задоволено подання житлово-побутової комісії Ленінського районного суду м. Миколаєва та надано службове житло-двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 27,4 кв.м. судді ОСОБА_1 на склад сім`ї з трьох осіб (він, дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 ) - протокол №10 зборів суддів Ленінського райсуду м. Миколаєва від 20.10.2020 року.

Згідно з витягу із рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 жовтня 2020 року за №1075 "Про розгляд звернень громадян щодо взяття на квартирний облік, внесення змін та доповнень до облікових справ, зняття з квартирного обліку"Виконавчий комітет Миколаївської міської ради вирішив зняти з квартирного обліку ОСОБА_1 , складом сім`ї з 2 осіб (він, дочка), на підставі пп. 1/1 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу УРСР. Облікову справу переоформити на дружину - ОСОБА_2 , одночасно виключити її зі списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житла, на підставі п. 27 Правил обліку громадян. Вважати ОСОБА_2 на квартирному обліку з 10.08.2018, на підставі пп. 6 п. 13 Правила обліку громадян, складом сім`ї з 1 особи.

23.10.2020 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради надійшло рішення зборів суддів Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2020 про надання службового жилого приміщення та видачі спеціального ордера на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 грудня 2020 року за №1343 "Про відмову у затвердженні рішення зборів суддів Ленінського районого суду м. Миколаєва про надання службового жилого приміщення та видачі спеціального ордеру", Виконавчий комітет Миколаївської міської ради вирішив відмовити у наданні службового приміщення та видачі спеціального ордера, у зв`язку з відсутністю підстав вважати ОСОБА_1 таким, що потребує поліпшення житлових умов.

При цьому, в Рішенні Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 грудня 2020 року за №1343 міститьсяпосилання на ч.1 ст. 119, ст. 121, ч.1 ст.122 Житлового кодексу Української PCP, ч.1 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.1 розд. II Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 22.12.2017 № 1122, абз.13 п.6 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.10.2020 №1075 «Про розгляд звернень громадян щодо взяття на квартирний облік, внесення змін та доповнень до облікових справ, зняття з квартирного обліку», Лист департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 08.09.2020 №29066/09.01-3/20-2, пп. 5, 7 п. «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» .

У відповідності до приписів статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.Щодо права на звернення до суду.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідно до приписів статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до приписів частини 1, 5 та статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Житлового кодексу УРСР встановлено, що відповідно до Конституції СРСР і Конституції Української РСР громадяни Української РСР мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

Згідно з ст. 121 ЖК УРСР порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Позивач є суддею, при цьому, правовідносини щодо забезпечення службовими жилими приміщеннями суддів унормовано спеціальними нормативними актами.

Так, згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до п.1 розділу II Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 22.12.2017 №1122, після призначення на посаду суддя, працівник апарату, працівник адміністрації, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду, територіального управління ДСА України відповідно.

Таким чином, спеціальним законодавством, яким врегульовано спірні правовідносини встановлено, що право на отримання службового житла за місцем знаходження суду, виникає у судді, у разі, якщо він потребує поліпшення житлових умов.

Підстави для визнання особа такою, що потребує поліпшення житлових умов наведені в ст. 34 ЖК УРСР та п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджені Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. №470.

Так, статтею 34 ЖК УРСР встанволено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов унормовано статтею 39 ЖК УРСР, якою, зокрема встановлено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов:

за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті;

за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Таким чином, підтвердженням факту потреби поліпшення житлових умов особи, є відповідне рішення про взятя на облік потребуючих поліпшення житлових умов, яке може бути прийнято:

за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті,

за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, яке має бути затверджене виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Частиною 1 Положення про виконавчий комітет Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 23.06.2006 № 2/3 (режим доступу: https://mkrada.gov.ua/documents/233.html), встановлено, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради (далі - виконком) є виконавчим органом Миколаївської міської ради, який утворюється радою на строк її повноважень для здійснення в межах, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та цим Положенням, виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування в місті Миколаєві з метою реалізації волі та в інтересах міської територіальної громади. Після закінчення повноважень ради та міського голови її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету

Виконком в межах своїх повноважень здійснює виконання рішень ради, розпоряджень міського голови та актів органів виконавчої влади.

Рішення виконкому приймаються на його засіданні після обговорення більшістю голосів від загального складу виконкому та підписуються міським головою.

Виконком є юридичною особою, має печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки, розрахункові та інші рахунки в установах банків; у своїй роботі керується діючим законодавством України, актами органів державної влади, рішеннями міської ради та цим Положенням.

Відповідно до підпунктів 5,7 пункту «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження:

- облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням;

- здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 7 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Таким чином, враховуючи наведене вище, відповідач наділений повноваженнями щодо затвердження, як спільних рішень адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету про взятя на облік потребуючих поліпшення житлових умов так і рішень адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, про надання службових жилих приміщень, у віданні якої ці приміщення знаходяться.

За приписами ст.122 Житлового кодексу УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Враховуючи наведене вище, видача ордеру можлива, лише як наслідок прийняття рішення про надання особі службового жилого приміщення, яке в свою чергу, має бути затверджене виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Як вже зазначалося вище, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.10.2020 №1075, ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку на підставі п.1-1 статті 40 ЖК УРСР, в зв`язку з отриманням ОСОБА_1 грошової компенсації для придбання житла, у розмірі 1213513,20 грн.

Таким чином, станом на 23 грудня 2020 року - момент розгляду відповідачем рішення зборів суддів Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2020 про надання службового жилого приміщення та видачі спеціального ордера на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , не потребував поліпшення житлових умов.

За такого, враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач обгрунтовано, в межах наданих повноважень, ухвалив рішення від 23.12.2020 за №1343 «Про відмову у затвердженні рішення зборів суддів Ленінського районного суду м. Миколаєва про надання службового жилого приміщення та видачі спеціального ордера», яким відмовив у наданні службового приміщення та видачі спеціального ордера, у зв`язку з відсутністю підстав вважати ОСОБА_1 таким, що потребує поліпшення житлових умов.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2-5, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ) до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін