Справа № 694/233/18
Провадження № 2/698/133/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"29" листопада 2021 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Баранова О.І.,
за участю секретаря Триліс Я.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, та стягнення, заподіяної матеріальної шкоди, -
12.03.2018 року ОСОБА_2 (надалі-позивач) звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з вказаним вище позовом. Згідно п.2 ч.1 ст. 31 ЦПК України ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.09.2019 року вказану вище цивільну справу спрямовано до Катеринопільського районного суду Черкаської області як до найбільш територіально наближеного суду, у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводів.
В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що згідно державного акту на право власності на землю серії ЧР № 104252 від 02.02.2004 року, він є власником земельної ділянки площею 1000 кв. по АДРЕСА_1 на якій розташована його садиба. Позивач зазначає, що на початку 2017 року між ним та сусіднім землекористувачем ОСОБА_3 (надалі-відповідач), який проживає за адресою АДРЕСА_1 , виник конфлікт з приводу правильності визначення межі між їх земельними ділянками та відповідно влаштування позивачем паркану.
Крім того, позивач зазначає, що на території належного відповідачу будинковолодіння знаходяться високо ростучі дерева горіха та черешні, які посаджені з порушенням вимог ДБН-3600**92 та створюють безпосередню загрозу пошкодження житлового будинку позивача у випадку падіння останніх.
У відзиві від 08.05.2018 року відповідач заперечив вимоги позивача у повному обсязі з мотивів необґрунтованості та просить суд відмовити у їх задоволенні. Зокрема, в обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.07.2003 року йому належить лише ? частина будинковолодіння по АДРЕСА_2 , іншим співвласником є його брат ОСОБА_4 . Також відповідач зазначає, що він не здійснював насадження плодових дерев, які були висаджені попереднім власником ОСОБА_5 . При цьому відповідач зазначає, що насадження спірних дерев проведено з дотриманням вимог ДБН-3600**92, оскільки відстань від дерев до зовнішньої стіни сусідньої садиби є більшою ніж 5 м.. Щодо встановлення огорожі позивачем на межі їх земельних ділянок відповідач зазначає, що при приватизації позивачем земельної ділянки ні він, ні його брат не підписували останньому погодження меж. Крім того, відповідач зазначає, що згідно рішень виконкому Звенигородської міської ради від 15.10.2003 року № 395 йому надано дозвіл на будівництво прибудови до житлового будинку (кухні) та АДРЕСА_3 на будівництво гаража. 20.10.2003 року відповідач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт за № 84. Згідно акту розмічування осей господарських споруд в натурі, складеного 15.10.2003 року ДКП «Облархбюро», винос осей будівель в експлуатацію, закріплено на місцевості знаками згідно зі схемою. Згідно вказаного акту відстань від гаража відповідача та межі земельної ділянки позивача складає один метр, що було відомо позивачу та підтверджується підписом останнього. Однак, через спір із суміжним землекористувачем ОСОБА_2 вказані господарські споруди не введені в експлуатацію. Додатково відповідач зазначає, що заперечує проти покладення на нього матеріальних витрат за зрізання паркану, оскільки усі будівельні матеріали, які були використанні позивачем для будівництва останнього бруски, труби, болти, метало профіль та шифер були залишені відповідачем на місці зрізання.(а.с.55)
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги о повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зокрема, зазначила, що неправомірність дій відповідача встановлена висновками комісій виконавчого комітету Звенигородської міської ради. При цьому шкода заподіяна неправомірними діями відповідача шляхом знесення паркану, залишається не відшкодованою позивачу до цього часу. Також зазначила, що не зважаючи, на встановлення порушення вимог ДБН-3600**92 щодо розміщення дерев горіха та черешні, останні продовжують створювати загрозу і в будь який час можуть завдати шкоди як майну, так і здоров`ю позивача та його родини. Щодо необхідності залучення до участі у справі іншого співвласника будинковолодіння по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 пояснила, що перешкоди у користуванні майном були створені виключно ОСОБА_3 , в той час, як ОСОБА_4 фактично не проживає у вказаному домоволодіння і жодних перешкод у користуванні майном ОСОБА_2 не створював, а отже, не порушував прав позивача та відповідно не може бути відповідачем у вказаній справі.
З огляду на презумпцію належного повідомлення сторони, передбачену п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд, з урахуванням повернення рекомендованих повідомлень з відміткою про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання, визнає відповідача таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.
На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який вважається повідомленим належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
З акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 24.05-29.05.2017 року щодо розгляду заяви ОСОБА_3 вбачається, що за наслідками обстеження належного ОСОБА_3 будинковолодіння АДРЕСА_4 згідно наданої останнім технічної документації, вказана вище комісія прийшла до висновків, що згідно акту розмічування осей господарських будівель в натурі від 15.10.2003 року, передбачалося розміщування ОСОБА_3 гаража розміром 8.0 м на 12.0 м. на відстані 1,0 від межі з садибою за № 12, який був погоджений з власником сусіднього будинковолодіння ОСОБА_2 .. Фактично гараж збудовано розміром 8.19 м. на 12.27 м. та відповідно 0,72 м. від огорожі з будинковолодінням АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено, що на подвір`ї заявника ОСОБА_3 в порушення вимог ДБН-3600**92 на відстані менше 1 м. від межі росте черешня та на відстані 5.2 м. - горіх. При цьому комісія рекомендує ОСОБА_3 : звернутися до ліцензованої землевпорядної організації для проведення робіт по встановленню межових знаків та відповідності технічної документації фактичному користуванні земельними ділянками; видалити дерева черешню та горіх, які ростуть порушення вимог ДБН-3600**92.(а.с.16-17)
З акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 20.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не виконали вимог щодо звернення до землевпорядної організації для проведення робіт по встановленню межових знаків та відповідності технічної документації фактичному користуванні земельними ділянками. Також вбачається, що ОСОБА_3 , не виконав, зазначених у акті від 24.05-29.05.2017 року вимог комісії щодо видалення дерев черешні та горіху, які ростуть порушення вимог ДБН-3600**92. (а.с.20)
З висновку інспектора СРПП №2 від 31.12.2017 року вбачається, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 31.12.2021 року щодо пошкодження паркану його будинковолодіння по АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 встановлено, що підставою пошкодження паркану ОСОБА_3 була позиція згідно якої останній вважає, що паркан встановлено на його земельній ділянці.(а.с.25)
З акту відновлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 04.01.2018 року вбачається, що за наслідками відновлення меж земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЧР № 104252 від 02.02.2004 року посвідчено відповідність меж із суміжними власниками та землекористувачами.(а.с.27)
З відомостей, що містяться у доданих до позовної заяви фотозображеннях, з урахуванням пояснень представника позивача ОСОБА_1 , вбачається, що поруч з межею будинковолодінь ОСОБА_2 на території будинковолодіння ОСОБА_3 ростуть два високо ростучих дерева крона одного з яких нависає над будинковолодінням ОСОБА_2 . Також вбачається, що на межі між будинковолодіннями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходиться знесений паркан, який складається з металевих та шиферних листів, закріплених на відповідній металоконструкції, які є частково пошкодженими.(а.с.34-38)
З акту розмічування осей господарських будівель в натурі від 15.10.2003 року вбачається, що згідно останнього проведено винос осей господарських будівель розташованих за адресою АДРЕСА_2 із закріпленням на місцевості знаками згідно із схемою. Також вбачається, що з сусіднім землевласником ОСОБА_2 погоджене розміщення гаража на відстані 1,0 м. від межі з садибою № 12. (а.с.71)
З витягу з рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 15.10.2003 року № 395 вбачається, що ОСОБА_3 надано дозвіл на прибудову до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 господарського приміщення - кухні. (а.с.72)
З витягу з рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 15.10.2003 року № 396 вбачається, що ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво гаража на території садиби, розташованої за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.72)
З дозволу на виконання будівельних робіт від 20.10.2003 року № 84 вбачається, що відділом містобудування та архітектури Звенигородської РДА Ціхоцькому С.О. надано дозвіл на будівництво гаража та прибудову кухні до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .(а.с.74)
З відомостей, що містяться у доданих до відзиву ОСОБА_3 фотозображеннях вбачається, що поруч з межею будинковолодінь ОСОБА_2 на території будинковолодіння ОСОБА_3 ростуть два високо ростучих дерева крона одного з яких нависає над будинковолодінням ОСОБА_2 . Також вбачається, що на межі між будинковолодіннями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходиться неушкоджений паркан, який складається з металевих та шиферних листів, закріплених на відповідній металоконструкції.(а.с.78-82)
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до п. ґ ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом відшкодування заподіяних збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому суд відкидає твердження відповідача про те, що розмір шкоди, заподіяної знесенням паркану є меншим ніж визначено у кошторисній документації, оскільки клопотань про призначення відповідної експертизи відповідачем не заявлялося та останнім не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували, наведені вище твердження останнього.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, шляхом покладення на відповідача ОСОБА_3 понесених позивачем ОСОБА_2 судових витрат: на сплату судового збору у розмірі 740,80 гривень, на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500 гривень, та витрати, пов`язані із залученням спеціалістів у розмірі 1250 гривень, оскільки вказані витрати є документально підтвердженими та реально понесеними відповідачем, що підтверджується: договором на надання послуг адвоката від 11.02.2018 року; квитанцією від 05.03.2018 року про проведений розрахунок, розрахунком оплати послуг адвоката від 07.03.2018 року та касовими чеками на оплату вартості складення кошторисної документації та документації з відновлення меж земельної ділянки: на суму 300 грн. та 950 грн. від 04.01.2018. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу адвоката суд враховує помилкове зазначення останнім кількості годин при визначенні суми вартості підготовчої роботи адвоката «10 годин» у розрахунку від 07.03.2018 року, оскільки згідно вказаного розрахунку зазначено, що тривалість підготовчої роботи адвоката складає 6 годин. За таких обставин визначений адвокатом розмір витрат 8500 грн. підлягає зменшенню до 6500 грн..(а.с.41-45)
На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 206, 263-265,268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, та стягнення, заподіяної матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження садибою, розташованою за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом видалення з території садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , високо ростучих дерев горіха та черешні, які згідно актів комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 24.05.-29.05.2017 року та від 20.10.2017 року, ростуть в порушення норм ДБН-3600**92.
Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 15 000 гривень, заподіяної матеріальної шкоди внаслідок протиправних дій по самовільному знесенню паркану між домоволодіннями та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 740,80 гривень, на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500 гривень, та витрати, пов`язані із залученням спеціалістів у розмірі 1250 гривень, а всього стягнути 23 490 гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 06.12.2021 року.

Головуючий: О.І. Баранов