ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м. Черкаси

справа № 703/4227/20 провадження № 22-ц/821/293/21 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно позовної заяви відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Чи є на утриманні позивача малолітні або неповнолітні діти у позовній заяві не зазначено. Про домовленість подружжя стосовно розгляду справи в Смілянському міськрайонному суді Черкаської області також не повідомлено.

Тому, враховуючи приписи статті 31 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку про те, що справа не підсудна Смілянському міськрайонному суду Черкаської області та підлягає розгляду в Солом`янському суді м. Києва.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року як незаконну та повернути справу до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що постановляючи ухвалу про направлення цивільної справи на розгляд Солом`янському районному суду м. Києва, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що місце фактичного проживання подружжя ОСОБА_3 підтверджується довідкою Березняківської сільської ради від 11 березня 2020 року № 02-30 та Довідками Березняківської сільської ради від 21 грудня 2020 року № 02-30/989 та № 02-30/990.

В апеляційній скарзі зазначено, що у разі якщо відповідачем у цивільній справі вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Лише за результатами отриманої судом інформації буде встановлено чи підсудна справа цьому суду чи ні. Суд першої інстанції не дотримався порядку визначеного для встановлення місця реєстрації відповідача у відповідності до Правил реєстрації місця проживання та передчасно прийшов до висновку про передачу справи на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 останній зазначив, що його фактичне місце проживання є адреса: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою знаходиться земельна ділянка, на якій розташований причеп-будинок, який обладнаний для проживання. Оскільки зареєструвати своє місце проживання за вказаною адресою він не має змоги, так як на вказаній ділянці відсутні об`єкти нерухомості житлового приміщення, тому вважає, що суд повинен був врахувати довідки Березняківської сільської ради, якими підтверджується місце фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою по АДРЕСА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області дійшов висновку про те, що справа не підсудна розгляду в даному суді та передана на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, яка входить в перелік ухвал, визначених ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Ч. 3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

За таких обставин, враховуючи, що ч. 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в клопотанні про виклик сторін та їх представників в судове засідання необхідно відмовити та призначити дану справу до розгляду в апеляційному суді в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Вирішуючи питання про направлення справи до Солом`янського районного суду м. Києва, суд першої інстанції керувався тим, що позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначила адресу реєстрації відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право, в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України встановлено правила альтернативної територіальної юрисдикції (підсудності), зокрема в силу частини другої цієї статті позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Перевіряючи правильність мотивів ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що районний суд правильно звернув увагу та врахував, що до позовної заяви ОСОБА_1 додано додатки, а саме ксерокопію паспорта ОСОБА_2 (а.с. 10), в якому зазначено місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів справи, а саме позовної заяви (а.с. 2-4) вбачається, що в ній не зазначено чи є на утриманні позивача малолітні або неповнолітні діти. Також, суду не надано повідомлень про домовленість подружжя стосовно розгляду справи в Смілянському міськрайонному суді Черкаської області.

Враховуючи, що законодавством чітко встановлений порядок вирішення питання щодо підсудності спорів за позовними вимогами до фізичної особи (ст. 27 ЦПК України) та спорів про розірвання шлюбу (ст. 28 ЦПК України), суд першої інстанції застосувавши відповідні норми процесуального законодавства правильно встановив, що дана справа не підсудна Смілянському міськрайонному суду Черкаської області та у відповідності до ст. 31 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому суду за встановленою підсудністю.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків районного суду були предметом вивчення та оцінки суду апеляційної інстанції, який за наслідками розгляду скарги не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали суду. Натомість, колегія суддів вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права та постановив законну ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко