БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1962/2021
Провадження № 2/497/747/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким:

- визнати факт проживання однією сім`єю її, позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 на день її смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за нею, позивачем як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «8 Марта» на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області розміром 1.54 умовних кадастрових гектара, належного померлій на підставі сертифікату серії ОД №0088983 від 15.04.1997 року та розміром 1.54 умовних кадастрових гектара, які успадковані померлою після смерті чоловіка ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ААО № 553108 та сертифікату серії ОД №0088982 від 15.04.1997 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема право на земельні частки/паї. За час свого життя, ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла вказане право позивачу ОСОБА_1 .. Вона, позивач на день смерті ОСОБА_2 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона здійснювала за нею догляд. Заяву про прийняття спадщина, вона позивач не подавала, оскільки вважала, що достатньо того, що вона проживала спільно зі спадкодавцем і остання склала на її ім`я заповіт.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Позивач до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.22). На адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.41).

Відповідач Городненська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.22). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.35).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Щодо встановлення юридичного факту.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 18.08.2021 року за №1079 ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 1952 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Разом з цим, згідно довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області за №1077 від 18.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з нею проживали та не були зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Досліджені документи, є безумовним доказом того, що померла ОСОБА_2 , була зареєстрована за вищезазначеною адресою: АДРЕСА_1 та спільно з нею проживала її донька ОСОБА_1 .

Тобто, суду доведено, що позивачка прийняла спадщину після смерті її матері ОСОБА_2 фактом спільного проживання з матір`ю в належному померлій домоволодінні на день її смерті.

Щодо визнання права власності в порядку спадкування.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 , виданим на підставі запису акту про смерть №111 від 12.02.2018 року, складеним Болградським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входить належне їй право на земельні часки (паї):

- розміром 1.54 умовних кадастрових гектара, належного померлій на підставі сертифікату серії ОД №0088983 від 15.04.1997 року;

- розміром 1.54 умовних кадастрових гектара, які успадковані померлою після смерті чоловіка ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщинуза законом ААО №553108 та сертифікату серії ОД №0088982 від 15.04.1997 року (а.с.8, 9).

Зазначене також підтверджується копією спадкової справи заведенох щодо майна померлого ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.42-48).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 саме на право на земельні частки (паї) є її донька, позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 06.12.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №725 (а.с.10).

Згідно довідки Головного управління держгеокадастру в Одеській області за №349/0/196-18 слідує, що відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області станом на 01.01.2018 року становить 31167.66 грн./га (а.с.14) .

За наявними матеріалами спадкової справи № 19/2019, заведеної Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І., щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 (а.с.24-34) вбачається, що 31 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.25), однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалося, приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки у встановленому законом порядку заявник не змогла підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем на день її смерті (а.с.15).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки протягом останніх декілька років до дня смерті спадкодавця спільно проживала з нею в її домоволодінні. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за заповітом, позивач набула право земельні частки (паї) 1.54 в умовних кадастрових гектарах та 1.54 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 78-82, 140, 247 п.2, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 шляхом постійного проживання позивача ОСОБА_1 спільно зі спадкодавцем ОСОБА_2 в належному спадкодавцю домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 19.11.2002 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на земельні частки (паї) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «8 Марта» на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області:

- розміром 1.54 умовних кадастрових гектара, належного померлій на підставі сертифікату серії ОД №0088983 від 15.04.1997 року;

- розміром 1.54 умовних кадастрових гектара, які успадковані померлою після смерті чоловіка ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ААО № 553108 від 15.05.1998 року та сертифікату серії ОД №0088982 від 15.04.1997 року,

як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева