Справа №705/463/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді Гудзенко В.Л.,

при секретарі Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 2 768 гривень та судові витрати в сумі 1 704 гривні 80 копійок, з яких: 704 гривні 80 копійок - судовий збір, 600 гривень - проведення оцінки відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, 400 гривень - правова допомога.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 18.04.2005.

09 червня 2017 року з вини власника квартири АДРЕСА_4 , розташованої зверху, - ОСОБА_2 її квартира була залита водою, про що комісією Житлово-будівельного кооперативу № 17 міста Умані складений акт від 09.06.2017. У результаті затоплення були пошкоджені стеля ванної кімнати та туалету, а також стіни та підлога.

Позивачка вказувала, що спочатку відповідач ОСОБА_2 визнавав свою вину та обіцяв відшкодувати завдані збитки, однак цього не зробив. На неодноразові звернення позивачки до відповідача про добровільне відшкодування завданих збитків останній відмовив. Також відповідач не реагував на прохання відремонтувати в належній йому квартирі водовідведення, внаслідок чого в квартирі позивачки постійно відчувається сирість, яка призводить до погіршення її здоров`я.

Сума матеріальної шкоди, яку просить позивачка стягнути з відповідача, підтверджується висновком ПП «Технобудексперт» № 21/11-17БУД від 22.11.2017, згідно з яким вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт в її квартирі складає 2 768 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 у квітні 2018 року надав заперечення на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що його вини в залитті квартири позивачки ОСОБА_1 немає. Додав також, що акт від 09.06.2017 був складений без його участі.

У відповіді на заперечення відповідача ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 наполягала, що залиття її квартири відбулося саме з вини відповідача. Останній самовільно поклав кахельну плитку на трубу водопостачання, внаслідок чого не зміг контролювати її стан та належно утримувати комунікаційні системи в належному стані.

У судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що коли він зайшов в квартиру позивачки, то там були краплі на стіні. В його квартирі під плінтусом, де закрита труба, прорвало трубу. Він відразу ж перекрив воду. Стіна позивачки, яка помокріла не могла бути залита з його ванної. Вважає, що експертиза не дійсна, оскільки він не приймав в її участі. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до пункту 8 частини першої статті 16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно та технічним паспортом на вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 , що розташована поверхом вище в цьому ж будинку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також технічним паспортом на зазначену квартиру.

09 червня 2017 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_4 в тому ж будинку, яка розташована поверхом вище.

Факт залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_4 визнано сторонами, підтверджено актом від 09.06.2017, складеним комісією Житлово-будівельного кооперативу № 17 міста Умані.

Зокрема, згідно з актом від 09.06.2017 в результаті обстеження квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 став розрив труби водопостачання квартири АДРЕСА_4 , що замурована у виступ підлоги, суміжний із стіною. Даний акт за формою та змістом відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76.

За висновком № 21/11-17/БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття, складеного 22 листопада 2017 року ПП «Техбудексперт» на замовлення позивачки, вартість ремонтно-відновлювальних робіт для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 становить 2 768 (дві тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 151 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Зважаючи на вище зазначене, саме власник зобов`язаний належно утримувати та експлуатувати внутрішні системи водопостачання, теплопостачання, енергопостачання та обладнання, а за наявності недоліків зобов`язаний вживати заходів щодо їх усунення.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Таким чином, стаття 1166 ЦК України визначає, що за зобов`язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, діє презумпція вини завдавача шкоди. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Доказів, які б спростовували відсутність вини відповідача, матеріали справи не містять.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного та встановлених в процесі розгляду справи фактів, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд доходить висновку, що позивачкою ОСОБА_1 доведені позовні вимоги щодо наявності завданої їй шкоди та розміру такої, а відповідач ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав доказів щодо розміру спричиненої шкоди. Бездіяльність відповідача ОСОБА_2 , яка виявилася в неналежному утриманні системи водопостачання та нездійсненні її своєчасного ремонту, являється протиправною та свідчить про наявність його вини. Між бездіяльністю відповідача та шкодою, заподіяною позивачці, є безпосередній причинний зв`язок.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди належить задовольнити в повному обсязі. При цьому суд, визначаючи розмір завданої шкоди, вважає за можливе покласти в основу рішення наданий позивачем висновок ПП «Технобудексперт» № 21/11-17БУД від 22.11.2017, оскільки будь-який інший розмір шкоди, завданої затопленням квартири, ніякими доказами не підтверджений.

Вирішуючи питання щодо покладення судових витрат, суд, керуючись статтею 141 ЦПК України, стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок за сплату судового збору, 600 гривень за проведення оцінки відновлювальних ремонтно-будівельних робіт. Що стосується витрат за правову допомогу, то такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме розрахунком таких витрат, а відтак стягненню не підлягають.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 22,322,319,1166,1192 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 79, 81, 89, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2 768 (дві тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1304 ( одна тисяча триста чотири ) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.

Головуючий В.Л. Гудзенко