Номер провадження: 22-ц/813/4253/21
Номер справи місцевого суду: 522/4501/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - Громадська організація «Асоціація ініціативних інвалідів»,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Арт»,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріак-інформ»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Асоціація ініціативних інвалідів» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

в с т а н о в и в:

ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» звернулася з позовом до ТОВ «Телерадіокомпанія «Арт», ТОВ «Ріак-інформ», ОСОБА_1 про визнання недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію позивача інформацію, поширену ТОВ «Ріак-інформ» та ТОВ «Телерадіокомпанія «Арт» у відеосюжеті: «Гектары для инвалидов-невидимок. « НОРМАЛЬНО». Отдел расследований на Седьмом» на каналі ефірно-кабельного телеканалу «7-канал», на сайті www.youtube.com (https: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет (http://7kanal.com.ua/2018/01/233116); та зобов`язати відповідачів не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати відомості, поширені ними у спосіб найбільш близький до способу їх поширення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.01.2018 в телевізійному форматі на каналі ефірно-кабельного телеканалу «7-канал» на каналі сайту www.youtube.com (https: www.youtube.com/watch?v=Gb9-kY6K87M), а також, на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет відповідачами опубліковано відео із викладенням інформації, яка є недостовірною, викладеною неправдиво, відомості є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що завдає шкоди діловій репутації громадській організації та її членам.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» до ТОВ «Телерадіокомпанія «Арт», ТОВ «Ріак-інформ», ОСОБА_1 про захист ділової репутації задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що недостовірну інформацію відповідачами було поширено в телевізійному форматі на каналі ефірно-кабельного телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на каналі сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 (https://www.youtube.com/watch?v=Gb9- kY6K87M), на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет (http://7kanal.com.ua/2018/01/233116), тобто серед необмеженого кола осіб. Зокрема, тільки на каналі сайту www.youtube.com вказаний відеозапис переглянуло понад 400 користувачів мережі Інтернет. Поширена інформація стосується безпосередньо ГО «Асоціація ініціативних інвалідів», оскільки на неї міститься посилання у поширеному відео. Наведена у відео інформація є недостовірною та беззаперечно порушує особисті немайнові права організації, принижує її ділову репутацію та престиж.Вказані у позові, негативні недостовірні та неправдиві твердження відповідачів щодо нібито «земельної схеми» під час отримання вказаних земельних ділянок, здійснення діяльності громадською організацією та заснованих нею господарських товариств, безумовно нанесло немайнову шкоду діловій репутації діяльності ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» в цілому, як наслідок - деякі партнери відмовились від співпраці з громадською організацією в особі заснованих нею підприємств. Інформація, одержана журналістом від голови Трояндівської та Шомполівської сільських рад, не є офіційним повідомленням органів місцевого самоврядування та не є інформацією, одержаною відповідачем у встановленому законом порядку.Лише після звернення із даним позовом до суду відповідачами було вжито заходів щодо перевірки достовірності поширеної інформації. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав, зокрема і тієї, яку додано відповідачами до свого відзиву, у ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» чи заснованих нею підприємств на території Трояндівської сільської ради відсутні земельні ділянки у користуванні. Крім того, відеозапис містить не тільки цитати вказаних посадових осіб органів місцевого самоврядування, а власні твердження та звинувачення журналіста, які не відповідають дійсності. На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Телерадіокомпанія «Арт» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Представники ТОВ «Телерадіокомпанія «Арт», ТОВ «Ріак-інформ», ОСОБА_1 в судове засідання 21.10.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в телевізійному форматі на каналі ефірно-кабельного телеканалу «7-канал» на каналі сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 (https: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також на сайті «7-каналу» в мережі Інтернет відповідачами опубліковано відео під назвою: «Гектары для инвалидов-невидимок. «НОРМАЛЬНО». Отдел расследований на Седьмом».

Власниками телеканалу є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Арт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріак-інформ».

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зміст понять "фактичне твердження" і "оціночне судження" було розкрито, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01.02.2018 у справі N 757/33799/15-ц, відповідно до якого: твердження - це логічно аргументована наявність певного факту або ж групи фактів. Факт, в свою ж чергу, є відображенням об`єктивної діяльності, це конкретні відомості про обставини, ситуації, які трапилися в конкретний час, в конкретному місці і при конкретних обставинах. З огляду на що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб і не пропускається через призму їх поглядів і думок, то його відповідність дійсності може бути перевірено і встановлено судом; судження - в свою ж чергу, це те ж саме, що і особиста думка або ж висловлювання. Як завжди, судження пропускається через призму суб`єктивного, тому має оціночний характер. В такому випадку, в такому висловлюванні містяться думки, які складно оцінити на правдивість і вірність, а точніше неможливо, що і пояснює, чому судження не може бути предметом спору і судового доведення.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі "Нова газета" та Бородянський проти Росії", що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

У частині другій статті 30 Закону України "Про інформацію" визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі "Лінгенс проти Австрії").

Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Визначаючи характер інформації на предмет фактичного твердження чи оціночного судження суд вважає, що висловлювання (мовою оригіналу): «…инвалиды с неограниченными возможностями. …Всего за пару лет две компании, основанные общественной организацией «Ассоциация инициативных инвалидов», оформили огромные земельные активы и зарабатывают миллионы, сдавая их в аренду», «…сотни гектаров земли, буквально за считаные недели оформили на себя две компании», «…сначала сотни, а затем и тысячи гектаров земли инвалиды получили в постоянное пользование и тут же передали участки в аренду тем же фермерам, которые годами обрабатывали ее», «…если раньше аграрии платили в бюджет села, то сейчас миллионы уходят инвалидам-лендлордам» мають оціночний характер та в контексті викладеного є критичною оцінкою подій, які стосуються питань розпорядження земельними ділянками.

В сюжеті піддається критиці передача земель, отриманих у користування ГО «Асоціація ініціативних інвалідів», третім особам, отримання прибутку, який би, на думку авторів, міг бути прибутком територіальної громади.

При цьому факт створення юридичних осіб - ТОВ «Надія та взаємодопомога» та ТОВ «Надія та допомога», засновником яких є ГО «Асоціація ініціативних інвалідів», отримання ними земельних ділянок у користування міститься в державних реєстрах, не заперечується ГО «Асоціація ініціативних інвалідів», а тому не може вважатися твердженням, яке не відповідає дійсності.

З огляду на контекст озвученої проблематики такі вислови як: «необмежені можливості», «завеликі земельні ділянки», «мільйони прибутків», «лічені тижні», «сотні та тисячі гектарів», «мільйонні обороти» слід вважати оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню.

Вислів «інвалідна схема», «лендлорди» є мовними виразами, які не містять жодних фактичних даних, тому також спростуванню не підлягають.

В свою чергу, інформація про отримання прибутку не може бути розцінена як така, що ганьбить ділову репутацію особи. Факт отримання доходів від використання земельних ділянок підтверджений ГО «Асоціація ініціативних інвалідів», а визначення його як «мільйон» або «мільйонний» з огляду на спосіб висловлення є перебільшенням та оціночним судженням в контексті тієї інформації, яка піддана критиці.

За доводами відповідачів твердження про те, що всі ділянки без кадастрових номерів навколо сіл перейшли в постійне користування ТОВ «Надія та допомога» взято з джерел, які надійшли відповідачам від голови Шомполівської сільради Лиманського району Одеської області Стружака О., який її озвучив в інтерв`ю, а тому підставою відповідальності бути не може.

Також встановлено та не заперечується ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» те, що ТОВ «Надія і допомога» та ТОВ «Надія і взаємодопомога» зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично відсутні за адресами їх офіційного місцезнаходження.

І хоча ГО «Асоціація ініціативних інвалідів» пояснює цю обставину об`єктивними причинами, проте в контексті викладеного може бути підставою для критики, адже відомості про юридичну адресу юридичної особи повинні відповідати її місцезнаходженню.

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення позову відсутні, суд вірно відмовив у його задоволенні, проте висновок не обґрунтував, не надав мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, тому рішення суду як таке, що не відповідає вимогам ст.ст.263,265 ЦПК України, підлягає зміні шляхом доповнення його мотивувальної частини.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.4ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Асоціація ініціативних інвалідів» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 08.12.2021

Головуючий:

Судді: