Справа № 344/5852/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/112/21
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Брайляк Е.Я., представників відповідача Петруняк Л.І. та Вацовської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору КП «Теплий дім», Івано-Франківська міська рада про визнання неправомірними дій по нарахуванню оплати за послуги теплопостачання та зобов`язання припинити нарахування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Татаріновою О.А. 28 жовтня 2020 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 02 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_1 подано позов до ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія", Івано-Франківська міська рада про визнання неправомірними дій по нарахуванню оплати за послуги теплопостачання та зобов`язання припинити нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі витягу з протоколу № 2 засідання Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 18.03.2015 року та дозволу Департаменту комунального господарства, транспорту і зв`язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.03.2015 №П/259 квартира АДРЕСА_1 , власником якої він є, відключена від мереж централізованого теплопостачання.

Виконавши всі умови дозволу, 15.04.2015 року він звернувся із заявою до ТОВ «СТЕК» про надання технічних умов на відключення від мереж центрального опалення, однак відповіді так і не отримав. 08.07.2015 року повторно звернувся до ТОВ «СТЕК» із аналогічною заявою, на що отримав відмову з посиланням на необхідність відключення будинку в цілому.

Обстеживши його квартиру ПП «Західенергоконтроль» надано наступні рекомендації щодо виявлених недоліків: відгалуження від стояка на кухні труба D25 прогнила, кородована, внаслідок чого має місце протікання води, що загрожує залиттям квартир на нижніх поверхах; труби відгалужень на радіатори від стояків в кімнатах, на кухні, у ванній при проведенні робіт виявились забитими на 50-70 %, що значно зменшувало їх тепловіддачу. Рекомендовано в неопалювальний сезон усунути вищевказані недоліки для недопущення аварійних ситуацій. Оскільки на стояках не залишилось споживачів, рекомендовано їх демонтувати.

10.08.2015 року складено акт про відключення квартири АДРЕСА_2 від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення виконавцем ПП «Західенергоконтроль» монтажною організацією та затверджено начальником відділу експлуатації КП ЄРЦ ОСОБА_2 , ним, як власником квартири. При цьому ТОВ «СТЕК» було запрошено, але на підписання акту представник не з`явився, у зв`язку з чим складено акт-претензія про відключення за підписом сусідів під`їзду (кв.кв.53,62,59).

Отже, з 10.08.2015 року він не являється споживачем послуг від ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія".

Зазначає, що ТОВ «СТЕК» приховує факт наявності дозволу Міжвідомчої комісії на відключення квартири АДРЕСА_2 , акт про здійснення відключення від 10.08.2015 року, а також акт №1 від 03.11.2015 року працівника ТОВ «СТЕК» ОСОБА_3 , який чітко зазначив про встановлення у квартирі автономного опалення та демонтаж радіаторів центрального опалення.

Також відключення від внутрішньобудинкових мереж 10.08.2015 року погоджено з управителем-власником цих мереж, а саме Муніципальною інвестиційною управляючою компанією (комунальне підприємство Івано-Франківської ради КП «ЄРЦ»), яке не заперечувало проти такого відключення та надало належний дозвіл, підписавши акт.

Вказує, що станом на 01.08.2015 року у нього не було жодної заборгованості. Жодних послуг від ТОВ «СТЕК» він не отримує та не є їхнім споживачем, а тому нарахування коштів за ненадані послуги з 10.08.2015 року є безпідставними.

Крім того, між ним та ТОВ «СТЕК» відсутній договір про надання послуг з централізованого тепловодопостачання, наявність якого б давала підстави нараховувати плату за такі послуги, при чому доказів того, що пропозицію укласти такий договір ТОВ «СТЕК» не надав.

Зауважує, що позиція щодо неправомірних нарахувань ТОВ «СТЕК» оплати за послуги теплопостачання споживачам м. Івано-Франківськ наведена і в судових рішеннях Богородчанського районного суду у справах №338/188/16ц, № 338/315/16-ц та Івано-Франківського міського суду у справі № 344/15533/13-ц.

03.10.2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши, що оскільки акт про відключення затверджено 20.05.2016 року, а нарахування оплати ТОВ "СТЕК" надалі триває, то просив визнати неправомірними дії ТОВ "СТЕК" по нарахуванню оплати за послуги теплопостачання з 10.08.2015 року, зобов`язати ТОВ "СТЕК" припинити нарахування за послуги теплопостачання.

30.01.2020 року подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій позивач просив визнати неправомірними дії ТОВ "СТЕК" по нарахування плати за теплопостачання з 20.05.2016 року та зобов`язати припинити нарахування за послуги теплопостачання (а.с. 2-8, 167, 221 том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 56-61, том 2).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд не звернув уваги на те, що ним вчинено всі необхідні дії по відключенню від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення у строки, передбачені чинним законодавством, а саме Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. При цьому ТОВ «СТЕК» умисно затягувало дану процедуру, безпідставно та необґрунтовано ухиляючись від підписання акта про відключення від центрального опалення і гарячого водопостачання.

Суд проігнорував той факт, що всі документи, на основі яких здійснено відключення, відповідають чинному законодавству. Даний факт підтверджено рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.10.2019 року у справі №344/16499/16а, яким ТОВ «СТЕК» відмовлено у вимозі про визнання незаконним та скасування відповідних пунктів рішення, оформлених протоколами Міжвідомчої комісії через не доведення обставин, на які посилався позивач.

Зазначає, що після закінчення робіт по відключенню квартири від мереж централізованого опалення, він в десятиденний термін звернувся з актом про відключення до Міжвідомчої комісії. Позов подано до суду 10.05.2016 року , акт про відключення затверджено 20.05.2016 року. Тому висновок суду про передчасність звернення з позовом про визнання неправомірними дії по нарахуванню оплати за послуги з теплопостачання та зобов`язання припинити нарахування не відповідає дійсності. Крім того, суд не взяв до уваги, що ним подано уточнення щодо заявлених вимог, яким він просив визнати неправомірними дії ТОВ «СТЕК» по нарахуванню оплати за послуги з теплопостачання та зобов`язання припинити нарахування з 20.05.2016 року, тобто з моменту затвердження акта про відключення.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що саме по собі нарахування не створює цивільно-правових наслідків для позивача і може бути лише підставою вірогідних вимог до позивача з боку відповідача, оскільки з квітня 2019 року в Івано-Франківському міському суді знаходиться справа за позовом ТОВ «СТЕК» до нього про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, що свідчить про настання для нього наслідків цивільно-правового характеру.

Апелянт не погоджується з висновком суду, що вибраний спосіб захисту щодо даних відносин не передбачений чинним законодавством, оскільки такий спосіб захисту відповідає обставинам, що виникли між сторонами та не суперечить п.3 ч.2 ст.16 ЦК України (припинення дії, що порушує право).

Крім того, апелянт посилається на відсутність будь-яких договірних зобов`язань з ТОВ «СТЕК». Жодних належних та допустимих для існування відповідних договірних правовідносин доказів відповідачем не долучено.

Суд не з`ясував чи дійсно були розміщені повідомлення про необхідність впорядкування договірних відносин щодо надання послуг з централізованого опалення у засобах масової інформації, чи надсилались вони споживачам, а тому висновок суду щодо даної обставини є незрозумілим.

Також судом не дотримано норм процесуального права щодо своєчасного розгляду справи, що спричинило зростання оплати за надані послуги з теплопостачання.

Просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу (а.с.64-66, том 2).

Не погодившись з доводами апеляційної скарги представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що ТОВ "СТЕК" є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для населення, яке обслуговується від котельні на АДРЕСА_3 . Вищевказану котельню до їх створення (до 05 квітня 2012 року) експлуатувала інша теплопостачальна організація м. Івано-Франківська - ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». Із початком діяльності ТОВ "СТЕК" на базі котельні, що знаходиться на АДРЕСА_3 , від ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до відповідача було передано базу споживачів, які обслуговуються від цієї котельні, та відомості щодо житлових приміщень, відключених в порядку, встановленому чинним законодавством. Так, відомості про відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення відсутні.

Вказує, що відключення від мереж централізованого опалення без дотримання вимог Порядку вважається самовільним, що тягне за собою адміністративну відповідальність та не є підставою для припинення нарахування плати за послуги з централізованого опалення.

Акт від 10.08.2015 року, на який посилається апелянт, не затверджений комісією, не містить підписів та печатки представника виконавця послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання - відповідача та голови комісії, а отже також не може бути підставою для припинення нарахування оплати за послуги теплопостачання.

Відповідач зауважує, що із врахуванням змін, внесених до Порядку постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 № 1268 , згідно яких передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи всіх споживачів. Отже, прийняття рішень про надання дозволів на відключення від мереж централізованого теплопостачання окремих квартир (після 09.12.2007) є порушення вимог законодавства. Дозвіл на відключення від мереж ЦО та ГВП окремої квартири, виданий всупереч вимогам чинного законодавства, не може бути підставою для припинення нарахування оплати за послуги теплопостачання і списання заборгованості та не має братись до уваги судом.

Щодо ж до посилання позивача про відсутність укладеного договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідач вказує, що після отримання дозвільних документів, товариством в червні 2012 року розпочато договірну компанію в частині впорядкування взаємовідносин з споживачами, обслуговування яких здійснюється від котельні на АДРЕСА_3 .

Крім того, відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення не звільняє споживача від обов`язку оплачувати надані послуги.

Дії позивача з самовільного відключення погіршують умови проживання у будинку по АДРЕСА_1 та порушують права мешканців 40 квартир не обладнаних індивідуальним опаленням, а також суперечать ст. 41 Конституції України.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.90-97, том 2).

Відзив на апеляційну скаргу третіми особами не подано, що, відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

19 січня 2020 року апелянтом подано письмові пояснення на відзив. Зазначає, що доводи відповідача про самовільне відключення від централізованого опалення недоведені та безпідставні. Натомість ним подано всі необхідні докази для підтвердження дотримання процедури відключення згідно відповідного Порядку. Що ж стосується порядку, за яким відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, то на момент проведення процедури відключення від централізованого опалення його квартира була останньою в будинку, яка залишалась на стояку. Ним не порушено строки для подання акта про відключення квартири на затвердження, оскільки саме через ігнорування його заперечень до відповідача процедура затвердження була триволою. Апелянт наголошує, що жодних підтверджень про надсилання повідомлення щодо укладення договору не надано відповідачем, такі повідомлення апелянт не отримував. Посилання на розміщення повідомлення у засобах масової інформації, як на належне інформування про необхідність впорядкування договірних відносин, є для нього незрозумілим, а саме по собі розміщення ТОВ «СТЕК» повідомлення у засобах масової інформації не свідчить про наявність договірних відносин між ним та відповідачем, як і про надання згоди на отримання послуг з централізованого опалення. Доводи відповідача щодо порушення прав мешканців інших квартир не заслуговують на увагу, оскільки не мають належного документального підтвердження. Вважає, що обставини, зазначені у відзиві відповідача на апеляційну скаргу, не є підставами для відмови у скасуванні рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

У судове засідання не з`явилися представники третіх осіб КП «Теплимй дім» та Івано-Франківської міської ради, про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Від Івано-Франківської міської ради на дійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника із зазначенням про підтримання апеляційної скарги позивача.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Брайляк Е.Я., представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що Івано-Франківською міською радою 29.05.2012 року прийнято рішення № 766-25, яким затверджено Положення про порядок надання дозволів на відключення житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання в м. Івано-Франківську, склад міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання в м. Івано-Франківську.

З копії витягу з протоколу № 2 засідання Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 18.03.2015 року встановлено, що Міжвідомча комісія з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води вирішила надати дозвіл ОСОБА_1 на відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась одна на стояку підключеною до мереж централізованого теплопостачання, при умові відсутності заборгованості за послуги з централізованого опалення та довідки про створення фонду енергозбереження від балансоутримувача житлового будинку (а.с. 9, том 1).

Згідно листа Департаменту комунального господарства, транспорту і зв`язку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.03.2015 року Міжвідомча комісія з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води надала дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась одна на стояку підключеною до мереж централізованого теплопостачання, при умові відсутності заборгованості за послуги з централізованого опалення та довідки про створення фонду енергозбереження від балансоутримувача житлового будинку (а.с. 10, том 1).

Зі змісту довідки №01-01/610 від 31.03.2015 року встановлено, що відповідно до "Положення про порядок надання дозволів на відключення житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання", затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 29.05.2012 року №766-25 створений побудинковий фонд енергозбереження. Відповідно до п. 4.5 даного Положення внесок у будинковий фонд енергозбереження встановлюється в розмірі не менше 50 грн за кв.м. житлової площі квартир. Внесок сплачується власником кожної з квартир та нежитлових приміщень на стояку під`їзду житлового будинку, що відключається (а.с. 12, том 1).

15.04.2015 та 08.07.2015 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" з заявою, в якій просив видати технічні умови на відключення від мереж централізованого опалення (а.с. 14, том 1).

12.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Капітал Інженірінг" з заявою про проведення обстеження системи опалення квартири АДРЕСА_2 в зв`язку з неякісними послугами теплопостачання (а.с. 16, том 1).

Відповідно до рекомендації ТОВ "Капітал Інжиніринг" від 01.07.2015 року рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до ТОВ "СТЕК" та балансоутримувача будинку КП "ЄРЦ", які мають провести роботи по реконструкції теплової системи. Оскільки, власник квартири є єдиним споживачем опалення на стояку і має дозвіл на відключення від мережі ЦЕ та ГВП, виданий Міжвідомчою комісією, звернутися до теплопостачальної організації ТОВ "СТЕК" для отримання дозволу на встановлення автономної системи опалення і після відключення від мережі заглушити подаючі стояки опалення на горищі будинку (а.с. 47, том 1).

Станом на 01.08.2015 року заборгованості перед ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води) у квартирі АДРЕСА_2 з врахуванням оплати у даному місяці немає, про що свідчить довідка №1086/2015 від 07.08.2015 року (а.с. 11, том 1).

З рекомендації ТОВ "Західенергоконтроль" до акту від 10.08.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що при проведенні робіт по демонтажу системи централізованого опалення в даній квартирі було виявлено наступні недоліки: відгалуження від стояка на кухні в сусідню квартиру АДРЕСА_6 є прогнилою, кородованою, внаслідок чого має місце протікання води, що загрожує затопленням квартири на нижніх поверхах; труби відгалужень на радіатори від стояків в кімнатах, на кухні, у ванній при проведенні робіт виявились забитими на 50-70%, що значно зменшувало їх тепловіддачу. Рекомендували на неопалювальний сезон усунути вищевказані недоліки для недопущення аварійних ситуацій. Так як на стояках не залишилось споживачів, рекомендовано їх демонтувати (а.с. 19).

Згідно копії Акта про відключення квартири (не житлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення від 10.08.2015 року, який складено представником власника будинку або уповноваженою ним особою начальником відділу експлуатації КП "ЄРЦ" Коман І.В., представником монтажної організації Виклинець В.М. ПП "Західенергоконтроль" та власником квартири ОСОБА_1 , які підтверджують відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО будинку за адресою АДРЕСА_1 . Даний акт складено у відсутності представника виконавця з послуг ЦО, та затверджено рішенням сесії міської ради 20.05.2016 року (а.с.20, том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 року у справі №344/16499/16-а в задоволенні позову ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» до постійно діючої Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними та скасування п.2 рішення, оформленого протоколом Міжвідомчої комісії від 18.03.2015 року № 02; п.5 рішення, оформленого протоколом Міжвідомчої комісії від 20.05.2016 року № 01; п.5 рішення, оформленого протоколом Міжвідомчої комісії від 20.10.2016 року № 05 відмовлено (а.с.195-198, том 1).

Копія квитанції № ПН28988 від 11.09.2015 року підтверджує, що ОСОБА_1 оплатив внесок у будинковий фонд енергозбереження у сумі 2528,93 грн. (а.с. 13, том 1).

З копії акта № 1 обстеження температурного режиму приміщення від 03.11.2015 року представником ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" в присутності споживача ОСОБА_1 провели обстеження температурного режиму квартири за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі встановлено, що договір не укладений, споживач відмовляється від укладення договору, в квартирі автономне опалення, радіатори центрального опалення демонтовані (а.с. 36, том 1).

З акта-претензії про ненадання послуг за адресою АДРЕСА_1 , від 26.11.2015 року ОСОБА_1 висловлює претензії виконавцю, щодо відсутності послуги централізованого опалення з 10.08.2015року (а.с. 21, том 1).

Зі змісту рекомендації адміністративної колегії Івано-Франківського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 61-1-07/120 від 18.12.2015 року "Про припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції" ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" рекомендовано припинити дії, які містять ознаки порушення, передбаченого ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (а.с. 26-28, том 1).

26 лютого 2016 року комісією КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" проведено огляд жилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що у квартирі встановлено індивідуальне опалення від 10.08.2015 року (згідно акту), прилади обігріву (батареї) від`єднанні від стояків центрального опалення (внутрішньобудинкових мереж). Дана квартира не отримує послуг з централізованого опалення. Наведене підтверджується актом №03-13/09-012 (а.с. 22, том 1).

Ухвалою Богородчанського районного суду ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" від 26.02.2016 року у справі №338/188/16-ц відмовлено у прийнятті судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 2778.12 грн заборгованості за послугу з централізованого опалення (а.с. 29, том 1).

Зі змісту повідомлення КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" від 22.03.2016 року послугу обслуговування мереж центрального опалення в будинку АДРЕСА_2 надає ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" згідно договору № 04-13/161 від 01.04.2015, укладеного з КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія". В КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" відсутні укладені договори щодо будь-якого використання мереж будинку АДРЕСА_1 з ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" (а.с. 46, том 1).

Рішенням Богородчанського районного суду від 06.04.2016 року, яке набрало законної сили, в позові ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення відмовлено (а.с. 45, том 1).

З акту комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» від 26.02.2016 року № 03-13/09-012 компанією встановлено, що у квартирі відповідача встановлено індивідуальне опалення від 10.08.2015 року, прилади обігріву від`єднані від стояків центрального опалення і до квартири не подається послуга із централізованого опалення (а.с. 22, том 1).

З акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення від 10 серпня 2015 року, вбачається, що такий акт не підписано представником виконавця послуг з централізованого опалення та не затверджено рішенням цієї комісії і не підписано головою міжвідомчої комісії, тому він не може слугувати документом, який дає підстави вважати, що від`єднання відповідача від мереж централізованого опалення відбулося на законних підставах (а.с.20, том 1).

Позивачем подано копію акта про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення від 10.08.2015 року, який затверджено рішенням комісії від 20 травня 2016 року та підписано головою комісії без підпису представника виконавця послуг з ЦО (а.с. 153, том 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з положень ст.ст.19,20,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.24 Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених КМУ від 21 липня 2005 року № 630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, виходив з того, що на час звернення до суду з позовом (10.05.2016 року) відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення проведено передчасно, без належно затвердженого акту компетентної комісії і даний акт не міг бути підставою для ненарахування оплати за послуги з централізованого теплопостачання; нарахування відповідачем оплати за комунальні послуги не створюють для позивача будь-яких наслідків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість та є різновидом претензії; самостійне оспорювання нарахувань заборгованості без пред`явлення до нього вимог про стягнення заборгованості з оплати цих послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту порушеного права. Крім того, відсутність між позивачем та ТОВ "СТЕК" договору про надання послуг з централізованого тепловодопостачання не прийнято судом до уваги, оскільки факт відсутності укладеного договору не є підставою для ненарахування плати за такі послуги.

З такими висновками суду першої інстанції в цілому погоджується апеляційний суд, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Ч. 6 ст. 26 цього ж Закону передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.

Пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Зазначеним Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Для виконання робіт з підготовки внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП до опалювального сезону після відключення приміщення від мереж його власник, наймач (орендар) зобов`язаний надавати представнику виконавця послуг з ЦО і ГВП можливість доступу до транзитних трубопроводів відповідно до порядку їх технічного огляду, установленого Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пунктами 25, 26 вказаних Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (чинний на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Приписами ч 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. (статті 11,15 ЦК України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право;відновлення становища, яке існувало до порушення;примусове виконання обов`язку в натурі;зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;відшкодування моральної (немайнової) шкоди;визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) зроблено висновок, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14,16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Колегія суддів, зокрема зазначила, що позовна вимога про визнання нарахованих процентів та штрафних санкцій по кредитному договору від 19 листопада 2012 року з дати винесення рішення 21 грудня 2012 року незаконним та припинити їх нарахування є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права.

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2статті 16 ЦК України.

Слід зауважити, що судом встановлені обставини про те, що відповідачем надавалися послуги теплопостачання до будинку (точка розподілу), а внутрішньобудинкові мережі, зокрема і у квартирі позивача, обслуговувалися комунальним підприємством Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Ці обставини визнаються сторонами по справі.

26 лютого 2016 року представниками комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» складено акт № 03-13/09-012 про те, що у квартирі АДРЕСА_1 встановлено індивідуальне опалення, прилади обігріву від`єднані від стояків централізованого опалення (внутрішньо будинкових мереж), послуги із централізованого опалення не надаються.

Таким чином, позивач не отримував у квартирі послуг централізованого опалення, що встановлено представниками обслуговуючої будинок організації.

Разом з тим, позивачем не доведено, що послуги з централізованого опалення не надавалися в цілому у будинку, зокрема не опалювалися місця загального користування.

У зв`язку з тим, що позивач несе обов`язки нарівні з іншими мешканцями будинку щодо утримання будинку, тому на нього, в тому числі, покладений тягар щодо витрат за послуги централізованого опалення місць загального користування.

Таким чином, доводи позивача про ненадання послуг відповідачем взагалі і неправомірність нарахування плати за централізоване теплопостачання, не приймаються судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Зазначений акт від 10 серпня 2015 року не підписано представником виконавця послуг з централізованого опалення та не затверджено рішенням цієї комісії і не підписано головою міжвідомчої комісії, тому не може слугувати документом, який дає підстави вважати, що від`єднання відповідача від мереж централізованого опалення відбулося на законних підставах.

Отже на час виникнення спірних правовідносин в даній справі, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотримання споживачем процедури визначеної Порядком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснено самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення, що не є підставою для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 6-1192цс15), постановах Верховного Суду: від 11 грудня 2019 року (справа № 490/11619/15-ц, провадження №61-23337св18) та від 18 червня 2020 року (справа №643/133/17, провадження № 61-38460св18).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на час звернення до суду з позовом (10.05.2016 року) відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення проведено передчасно, без належно затвердженого акту компетентної комісії. Даний акт не міг бути підставою не нарахувати оплату за послуги з централізованого теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не існує будь-яких відносин, оскільки договір між сторонами не укладено, є безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 поставив питання про зобов`язання відповідача припинити йому нарахування плати за послуги теплопостачання. Вказані дії відповідача за відсутності заявлених по цій справі вимог про стягнення цієї заборгованості, враховуючи, що позивачем не зазначено, до яких саме негативних наслідків призвели такі дії відповідача, є лише фактом, який цивільних прав позивача не порушує, оскільки не має юридичного значення.

Позивач не ставить питання про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, а без вирішення вказаного питання зобов`язання ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири не є належним способом захисту прав та законних інтересів, оскільки не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечує відновлення прав особи, яка заявляє такі вимоги.

Питання про обґрунтованість нарахованої суми плати за надані послуги, тобто законність або незаконність дій відповідача в цій частині, встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу або правомірності дій позивача щодо відмови від отримання послуг з теплопостачання, при вирішення якого суд зобов`язаний буде дати оцінку доказам у такому спорі.

З врахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку про недоведеність позивачем своїх вимог, а зазначені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними та не спростовують законності оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2020 року без зміни.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В.Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 08 лютого 2021 року.