Постанова

Іменем України

09 лютого 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/3449/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області про забезпечення позову

від 23 жовтня 2020 року

в складі судді Дутчак І.М.

по справі №361/7230/20 Броварського міськрайонного суду Київської області

за заявою ОСОБА_2

про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про усунення перешкод в користуванні власним майном шляхом зобов'язання вчинити певні дії, припинення (скасування) права на початок виконання будівельних робіт,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власним майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії, припинення (скасування) права на початок виконання будівельних робіт.

Просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном шляхом приведення об`єкта будівництва, розташованого по АДРЕСА_1 , що будується на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0110, у відповідність до містобудівних умов та обмежень №87-М, виданих 30.07.2020 Управлінням містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, та з дотриманням відповідних державно-будівельних норм (ДБН).

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам, з якими укладено відповідні договори вчиняти будь-які дії: щодо об`єкту будівництва та проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; щодо реєстрації та відчуження права власності на об`єкт будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, кадастровий номер :01:003:0110.

Також, просила заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстратором органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, що виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації чи відчуження права власності на об'єкт будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, кадастровий номер :01:003:0110, площею 0,1 га.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0110, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 .

Зазначила, що 30.07.2020 відповідачу ОСОБА_1 видано містобудівні умови та застереження для проектування об'єкта "Нове будівництво будинку садибного типу з прибудинковим гостьовим будинком та гаражем" по АДРЕСА_1 . За цією адресою відповідачем виконано будівельні роботи з влаштування однієї будівлі, але з порушенням чинного законодавства України. Проте, відсутня будь-яка інформація з приводу затвердження відповідачем проекту будівництва, а тому таке будівництво ведеться без встановленої законодавством будівельної документації. З візуального зовнішнього огляду будівництва очевидно, що будівля зводиться без дотримання відстаней від будівлі до межі земельної ділянки, що є грубим порушенням будівельних вимог та стандартів і загрожує безпеці при експлуатації такої будівлі.

Вважала, що допущені відповідачем порушення при здійсненні будівництва позбавляють її - ОСОБА_2 безпечно користуватися своїм майном, а саме будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, вказувала, що незважаючи на пряму невідповідність об'єкту виданим містобудівним умовам та обмеженням, а також допущеним грубим порушенням державних будівельних норм, на теперішній час будівництво триває. З причин проведення будівельних робіт без дотримання відповідних норм та стандартів призвело до пошкодження майна на її ділянці та в подальшому несе в собі загрозу повної руйнації нерухомого майна, а також потенційну загрозу життю, здоров`ю і майну суміжних землекористувачів.

Позивачка, посилаючись на те, що продовження будівельних робіт до вирішення спору по суті, проведення відповідачем відповідних реєстраційних дій, потягне неможливість виконання рішення суду або призведе до його утруднення, у разі задоволення позову, просила забезпечити позов.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі та вжито заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, зазначеним у позовній заяві та у заяві про забезпечення позову і долученим до них додаткам, які в сукупності не містять належних та допустимих доказів для доцільності і необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки з матеріалів справи не вбачається порушення будь-якого права позивача на вільне та безпечне користування чи розпорядження власним майном.

Суд першої інстанції помилково прийняв до уваги неправдиві твердження позивача про створення відповідачем небезпеки для життя та здоров`я, створення небезпеки у користуванні майном, загрози повної руйнації майна та пошкодження важкою технікою газопроводу.

Суд не здобув належних та допустимих доказів про наміри відповідача відчужити спірний об`єкт будівництва і це при тому, що вказаний об`єкт будівництва перебуває лише на початковій стадії цілком законного будівництва.

Зазначила, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу лише на одних припущеннях з боку позивача; вид забезпечення позову не є співмірним позовним вимогам.

Також зазначила, що оскаржувана ухвала обмежує її права та законні інтереси, позбавляє здійснювати елементарні господарські роботи на власній земельній ділянці, тоді як предметом є усунення перешкод, а не спір про нерухоме майно.

За вказаних обставин, просила скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачка подала відзив. У відзиві, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду є законною та обґрунтованою, просила скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Позивач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Бірюлін Л.Ю. 08.02.2021 подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд апеляційної скарги, призначений на 09.02.2021, на іншу дату, у зв'язку з участю в судовому засіданні у іншій справі.

Колегія суддів, враховуючи, що до клопотання не долучено доказу на підтвердження участі адвоката Бірюліна Л.Ю. в судовому засіданні по іншій справі, вважає, що зазначені представником скаржника причини неявки в судове засідання є неповажними. Більш того, колегія суддів враховує, що неявка представника ОСОБА_2 , за обставин, що остання належним чином повідомлена про розгляд справи та не зверталася до суду з клопотанням про неможливість з`явитися в судове засідання з поважних причин, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим та немотивованим, з наступних підстав.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №228350574 від 16 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0110, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

30 липня 2020 року Управлінням містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області видано ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження №87-М (для проектування об`єкта «Нове будівництво будинку садибного типу з прибудованими гостьовим будинком та гаражем» по АДРЕСА_1 .

До відділу надання адміністративних послуг центру обслуговування «прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області 25.08.2020 ОСОБА_1 було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) - вх. №11- 20-5/4910, щодо об`єкта «Будівництво будинку садибного типу з прибудованими гостьовим будинком та гаражем» по АДРЕСА_1 .

08 вересня 2020 року робочою групою Броварської міської ради Київської області на підставі заяв та депутатських звернень стосовно дотримання вимог містобудівного законодавства по АДРЕСА_1 , здійснено виїзд на місце будівництва, за результатами виїзду складено Акт, яким серед іншого встановлено порушення ОСОБА_1 державних будівельних норм; будівництво ведеться без встановленої законодавством будівельної документації.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 визначила, що предметом позову є зобов`язання усунути перешкоди в користуванні власним майном, шляхом приведення ОСОБА_1 об`єкта будівництва, розташованого по АДРЕСА_1 , у відповідність до містобудівних умов та обмежень №87-М, виданих 30.07.2020 Управлінням містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області та з дотриманням відповідних державно-будівельних норм (ДБН).

Разом з тим, позовна заява не містить обґрунтувань та зазначення доказів порушення права позивача на володіння майном, а також доказів загрози життю і здоров'ю позивачу через порушення відповідачем протипожежних норм.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 як на підставу позовних вимог посилається лише на те, що з візуального зовнішнього огляду будівництва очевидно, що будівля зводиться без дотримання відстаней від будівлі до межі земельної ділянки, що є грубим порушенням норм та стандартів і загрожує безпеці при експлуатації такої будівлі. При проведенні будівельних та земельних робіт з будівництва будівлі із використанням важкої техніки, пошкоджено трубу газопостачання, про що повідомлено газову службу та зафіксовано в акті прориву газопроводу. Комісією зафіксовано, що на земельній ділянці були вже проведені роботи з будівництва фундаменту на споруду поверх транзитної траси газопроводу.

Також в позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що проведення відповідачкою будівництва без дотримання державних будівельних норм (санітарних, протипожежних), без дотримання відстаней від будівлі до межі земельної ділянки і споруд на суміжних земельних призводить до пошкодження майна на її ділянці, і в подальшому несе в собі загрозу повної руйнації нерухомого майна, належного їй, і потенційну загрозу життю, здоров`ю і майну землекористувачів.

З наведеного слідує, що на думку позивачки, порушено її право власності на нерухоме майно, яке підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні, а саме зобов`язати відповідача привести будівництво у відповідність до містобудівних умов та обмежень.

Тобто, позивачка просила захистити її порушено право шляхом зобов'язання ОСОБА_1 привести будівництво у відповідності до державних будівельних норм.

В той же час, ОСОБА_2 , звертаючись до суду із заявою, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо спірного об`єкту будівництва, проводити будь-які будівельні роботи та заборонити вчиняти реєстраційні дії по об`єкту будівництва і відчужувати його, тоді як об`єкт будівництва не є предметом спору. Також ОСОБА_2 не оспорює прав ОСОБА_1 на вчинення реєстраційних дій по закінченню будівництва.

Крім того, позивачка, посилаючись на те, що здійснення відповідачкою будівництва без дотримання будівельних норм порушує її право власності, не надає належних доказів, які підтверджують її право власності, як вона вважає, на нерухоме майно, розташоване на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду з клопотанням про долучення доказів, що підтверджують її право власності на нерухоме майно, розташоване на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 41-42, 47). Зокрема, серед іншого, надала заповіт від 13.12.2017, згідно якого ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 належні йому на праві власності 23/50 часток житлового будинку АДРЕСА_3 .

Однак, заповіт не є належним доказом, який підтверджує право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , а лише підтверджує, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Разом з цим, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 позивачем не долучено до матеріалів справи.

Також, позивачка не зазначила, яким чином невжиття заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не з'ясував вищевказаних обставин, не надав оцінки доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову, не з`ясував співмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати заявник, не оцінив рівноцінності заходу забезпечення позову змісту позовних вимог, а також жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття такого заходу, пославшись лише на загальні норми процесуального права, якими врегульовано порядок забезпечення позову.

Суд не мотивував, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, призведе до утруднення чи неможливості виконання імовірного рішення суду про усунення перешкод у користуванні майном шляхом приведення будівництва у відповідності до державних будівельних.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_2 спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом позову.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що питання забезпечення позову судом першої інстанції вирішено з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, які мають значення для вирішення даного процесуального питання, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай