Справа № 466/9651/20 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2450/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року у складі судді Білінської Г.Б. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

встановив:

У грудні 2020 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову покликалася на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2010 року, справа №2-1890/10, вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.05.2010 до досягнення дитиною повноліття.

Дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття. ОСОБА_7 є студентом першого курсу денного відділення освітньо-кваліфікаційоного рівня БАКАЛАВР ІКНІ НУ Львівська Політехніка, навчається на платній формі навчання, оплата за рік навчання становить 23000,00 гривень.

Щомісячне утримання дитини, враховуючи витрати на харчування, лікування, одяг, літературу, навчальний матеріал тощо, становить в середньому 10000-12000,00 грн.

Син ОСОБА_7 27.03.2013 року взятий на облік Львівським обласним ендокринологічним диспансером з діагнозом гіпотериоз щитовидної залози. Це підтверджується долученими до позовної заяви додатками. Їй самостійно не під силу нести витрати на утримання дитини, а відповідач життям та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає.

Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину, хоча має таку можливість, працює в ПП МОН ПІУС на посаді керівника ресторану, має високий дохід, але, на її думку, з метою уникнення сплати податків фактичний дохід не показує, а отримує заробітну плату в конверті, розмір якої становить біля 30000,00 гривень на місяць. Саме такий розмір заробітної плати зазначають власники ресторанів на сайтах пошуку працівників на аналогічні посади. Окрім цього, в соціальних мережах відповідач виставляє фото з дорогих відпочинків, ресторанів, веде небідний спосіб життя, а від виконання батьківських обов`язків ухиляється.

Про факт ухилення від виконання батьківських обов`язків, утримання дитини, свідчить інформація, отримана позивачем від державного виконавця Шевченківської ВДВС у м. Львові, яким 22 травня 2020 року зроблено розрахунок заборгованості по аліментах, розмір якої становить 16883,09 гривень. На цей час відповідач працював генеральним директором у двох організаціях - ТзОВ «Хорека Консалтинг» та ТзОВ «Торговий дім «С-Проф». Розмір заробітної плати на посадах генерального директора даних організацій, вказаний Шевченківській ВДВС - мінімальна. Під час розгляду справи судом відповідач борг погасив. На даний час відповідач працює на посаді керівника ресторану ПП «МОН ПІУС» і зазначає розмір заробітної плати, яка не відповідає дійсності, оскільки на сайтах працевлаштування у це ПП заробітні плати вказуються в середньому 30 тис.грн.

Просила ухвалити рішення, яким стягувати із ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісяця з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) років.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кульчицький О.О., вважає рішення таким, що винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що вирішуючи спір по суті суд першої інстанції не врахував, що відповідач вдруге одружений, в цьому шлюбі у нього народився син ОСОБА_8 , батьківство підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Також, станом на час подання заяви дружина ОСОБА_9 вдруге вагітна, не працює, що підтверджується довідкою КНП «Львівська 1-а міська клінічна лікарня імені князя Лева».

Звертає увагу, що з часу запровадження в Україні карантину з метою запобігання поширення захворювання COVID-19, встановлено обмеження щодо роботи закладів ресторанного господарства, як наслідок відповідач перебуває без стабільного доходу весь цей період, при цьому його середня заробітна плата становить 8000 грн, що підтверджується довідкою ПП «МОНПІУС» від 02.03.2021.

Таким чином, стягнуті судом першої інстанції аліменти в сумі 5000 грн становлять 62,5% від його доходу, що суперечить вимог п. 2 ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження».

При цьому, стягуючи з відповідача аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання, в розмірі 5000 грн, при заробітній платі 8000 грн, суд фактично позбавляє відповідача та його неповнолітнього сина з дружиною засобів для існування, мінімальний розмір яких встановлений та гарантований Законом.

Крім цього, при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, взявши до уваги докази, котрі не підтверджують фактичні обставини справи, при цьому критично оцінено довідку про доходи від 02.03.2021, хоча саме цей доказ підтверджує реальний дохід відповідача.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року та ухвалити нове рішення стягнувши суму аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/8 частини від суми щомісячного доходу, а саме 1000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. місцевий суд врахував, що у відповідача є інша сім`я і малотітня дитина, яка теж потребує утримання, на що покликався відповідач. Однак, суд критично оцінив довідку про розмір заробітної плати відповідача, оскільки спосіб життя, який веде відповідач при наявності на утриманні непрацюючої дружини та малолітньої дитини, свідчить про невідповідність фактичних доходів відповідача тим, які офіційно декларуються, відтак, суд вважав суму в 5000 грн. достатньою і можливою для стягнення із відповідача на утримання cина ОСОБА_7 .

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітньої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сторони по справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2010 року, справа №2-1890/10, присуджено стягувати з ОСОБА_1 1975 р.н. в користь ОСОБА_4 1974 р.н. аліменти на утримання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

На даний час ОСОБА_7 досяг повноліття, є студентом першого курсу денного відділення освітньо-кваліфікаційоного рівня БАКАЛАВР ІКНІ НУ Львівська Політехніка, навчається на платній формі навчання, оплата за рік навчання становить 23000,00 гривень, що вбачається із наданої довідки НУ «Львівська політехніка».

Також, ОСОБА_7 27.03.2013 року взятий на облік Львівським обласним ендокринологічним диспансером (гіпотериоз щитовидної залози), періодично потребує обстеження та лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджували б розмір доходу позивачки, при цьому у відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що 01.10.2021 отримала повідомлення про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників АТ Ощадбанк.

Разом з цим, зважаючи на пояснення позивачки та допитаного судом першої інстанції як свідка сина сторін ОСОБА_7 , а також доводи апеляційної скарги, які таких не спростовують, колегія суддів погоджується з тим, що витрати по утриманню та у зв`язку з навчанням повнолітнього сина несе його мати ОСОБА_3 .

Таким чином, належними у матеріалах справи доказами підтверджується, що у зв`язку з навчанням син сторін потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку.

Безумовно навчання ОСОБА_7 на стаціонарній формі навчання виключає можливість власного працевлаштування, тому потреба сина сторін у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою, відтак в цій частині колегія суддів погоджується з відповідним висновком місцевого суду.

Разом з тим, наявність у батька, як платника аліментів, можливості надавати таку допомогу повнолітньому сину у заявленому позивачкою розмірі, колегія суддів вважає недоведеним.

Як вже зазначалось, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.

На переконання колегії суддів, позивач не навела належних доказів того, що відповідач, з врахуванням його місця працевлаштування, має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 8000 грн. щомісячно.

В свою чергу, суд першої інстанції критично оцінив довідку про розмір заробітної плати відповідача, оскільки спосіб життя, який веде відповідач при наявності на утриманні непрацюючої дружини та малолітньої дитини, а саме - оплату приватної школи раннього плавання для сина від другого шлюбу, систематичні відпочинки за кордоном із сім`єю у високі сезони, утримання нерухомого майна свідчить про невідповідність фактичних доходів відповідача тим, які офіційно декларуються.

Колегія суддів звертає увагу, що як і у заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 покликається на те, що його середня заробітна плата становить 8000 грн, що підтверджується довідкою ПП «МОНПІУС» від 02.03.2021.

З дослідженої судом довідки № МП000000002 від 02.03.2021, виданої директором ПП «МОН ПІУС» встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді керуючого рестораном вказаного підприємства з 12.12.2019, його загальний дохід за період з 12.12.2019 по 28.02.2021 складає 77569,24 грн.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів того, що довідка № МП000000002 від 02.03.2021 відображає не реальний дохід відповідача ОСОБА_1 , при цьому критична оцінка довідки судом першої інстанції базується на припущеннях того, що такий рівень доходу на дає можливості відповідачу на систематичні відпочинки за кордоном із сім`єю у високі сезони, утримання нерухомого майна.

На думку колегії суддів, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі, при цьому розмір цих аліментів повинен становити 3000 грн., оскільки аліменти у зазначеному розмірі відповідатимуть положенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», за якими розмір відрахувань із заробітної плати на аліменти обмежується на рівні 50 відсотків заробітної плати та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», за якою прожитковий мінімум на одну працездатну особа з 1 січня 2021 року становить 2189 гривень.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23-річного віку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

У зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову (підставністю позовних вимог), відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року змінити.

Стягувати із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка» урозмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 04 грудня 2020 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23-річного віку.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк