У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., за участю секретаря судового засідання Вільчак В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляються самостійних вимог щодо предмету спору: акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», акціонерне товариство «Промислово-інвестиційний банк», про визнання електронних торгів щодо нерухомого майна недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відділу ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ДП «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляються самостійних вимог щодо предмету спору: АТ КБ «Приват Банк», АТ «Промислово-інвестиційний банк», про визнання електронних торгів щодо нерухомого майна недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно, з метою забезпечення позову, позивач подав заяву про забезпечення позову Заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом позову, з яким вона звернулася до суду, є визнання недійсними прилюдних (електронниз) торгів від 05.12.2018, лот 315678 з реалізації земельної ділянки загальною площею 0.060 га., кадастровий номер :01:001:0126, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, мікрорайон «Шахта», Оноківська сільська рада, які проведено ДП «СЕТАМ», переможцем якого є ОСОБА_2 , та витребування земельної ділянки.

Вказує, що державний виконавець та ДП «СЕТАМ» всупереч нормативно-правовми актам передали та провели реалізацію земельної ділянки у межах виконавчого провадження, по якому статус стягувача має КБ «Приват Банк», а іпотеко держателем являється АТ «Промінвестбанк». Допущені порушення ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» вплинули на результати торгів.

Також вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суд, що є реальною загрозою порушення конституційних прав та законних інтересів позивача зі сторони відповідача, адже набувач має безперешкодну можливість вчинити дії щодо відчуження на користь третіх осіб спірної земельної ділянки або вчинити дії з метою її забудови. Це в свою чергу зробить неможливим або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушеного права, за захистом якого вона звернулася до суду.

Позивач вважає, що у даному випадку слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0126 площею 0,060 га, реєстраційний номер нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав 100.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р., єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, з метою виключення потенційної можливості невиконання рішення суду за результатами судового розгляду справи, у контексті з положеннями ст. 2 ЦПК України, заяву про накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору по даній справі, слід задоволити.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через відчуження майна відповідачами.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151-153,260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт із забороною вчиняти будь-які юридично значимі дії на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0126 площею 0,060 га, реєстраційний номер нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав 100, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, мікрорайон «Шахта», Оноківська сільська рада.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): відділ Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), , що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10.

Відповідач (боржник): Державне підприємство «СЕТАМ», , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6.

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалу для виконання надіслати до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.Р. Деметрадзе