КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/5232/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Красновська Тетяна Валеріївна, про визнання договору недійсним, витребування майна, виселення, вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Войтенко Ю.В.,-

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

06 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення.

Просила ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з Держави Україна в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 19 500 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та винести постанову про компенсацію судових витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи без задоволення заяву, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача процесуальними правами, або що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 оспорює всі правочини, які були вчинені ним особисто так і ті, які були вчинені колишньою дружиною ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, а ОСОБА_1 вимушена сплачувати судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Заявник зазначає, що дії позивача можна кваліфікувати як зловживання правом.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд першої інстанції не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача. До позивача ОСОБА_2 не було застосовано будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами.

Судом першої інстанції правильно вказано, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження зловживання позивачем та його представником процесуальними правами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач зловживає процесуальними правами, оскільки оспорює всі правочини, які були вчинені ним особисто так і дії, які були вчинені колишньою дружиною, колегія суддів не приймає, оскільки статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії сторони позивача, а саме: позивачем було подано клопотання про зупинення провадження по даній справі, представник позивача вимагав повторного розгляду даного клопотання; представник позивача не вчиняв жодних процесуальних дій; позивачем не подано жодних належних доказів на підтвердження позовних вимог; представник позивача мав достатньо часу для підготовки до процесу; підготовче засідання тривало півтора року, - кваліфікуються як зловживання правом, колегія суддів вважає безпідставними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Визначених частиною 2 ст. 44 ЦПК України дій, які кваліфікуються як зловживання процесуальними правами не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 23 вересня 2021 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко