Ухвала

Іменем України

07 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 523/13654/20

провадження № 61-16624ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - адвоката Радіонова Олександра Леонідовича, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада

2020 року зобов`язано ДП «В.ШІПС (Україна)» надати інформацію про посаду та розмір зарплати по контракту ОСОБА_1 , копії трудових контрактів ОСОБА_1 , укладені з 2015 року по теперішній час. Обов`язок по виконанню ухвали суду покладено на керівника ДП «В.ШІПС (Україна)».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто

зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у розмірі 7 500,00 грн щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2020 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

а також стягнуто аліменти на особисте утримання ОСОБА_2 у розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з 04 вересня 2020 року до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допущено негайне виконання рішення за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси

від 13 листопада 2020 року повернуто заявнику.

26 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - Радіонов О. Л. , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 01 вересня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Радіонова О. Л. , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня

2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику (провадження

№ 61-13592ск21).

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2021 року змінено. Стягнуто

зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000,00 гривень щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2020 року до досягнення ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто

зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її особисте утримання у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 04 вересня

2020 року до досягнення ОСОБА_3 , трьох років, тобто до

ІНФОРМАЦІЯ_3 . В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

21 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Радіонов О. Л., вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 01 листопада 2021 року визнано наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Радіоновим О. Л., підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Радіонова О. Л., на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

У наданий судом строк заявником надіслано матеріали на усунення недоліки касаційної скарги, зокрема, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником у клопотанні обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частина перша статті 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Ухвала суду про витребування доказів у справі до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, не входить, а отже оскарженню не підлягає.

За змістом частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Перевіряючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Радіонова О. Л., на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси

від 13 листопада 2020 року, суд апеляційної інстанції встановив, що ця скарга подана на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, ухваленого по суті позовних вимог. Ухвала про витребування доказів у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ЦПК України повернув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Радіонова О. Л., подану на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Отже, право представника ОСОБА_1 - адвоката Радіонова О. Л., на доступ до правосуддя судом апеляційної інстанції порушено не було.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні клопотання про витребування доказів керувався статтями 84, 116 ЦПК України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги, так як ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду відповідно до пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції постановляючи ухвалу про витребування доказів керувався виключно положеннями статті 84 ЦПК України. Отже, вказана ухвала не є ухвалою про забезпечення доказів, постановленою у порядку статей 116-118 ЦПК України.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності вказаного судового рішення.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Радіонова Олександра Леонідовича, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Радіонову Олександру Леонідовичу, строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Радіонова Олександра Леонідовича, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць