Справа № 459/3705/15-ц
Провадження № 6/459/136/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

при секретарі Яковенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» про визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» про заборону вчиняти дії, зобов`язання вчиняти дії,-

в с т а н о в и в:

Заявник ТзОВ «Гравіс» звернулось до суду з заявою, якою просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 459/3705/15-ц від 25.07.2018 року, виданий Червоноградським міським судом Львівської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Гравіс» про заборону вчиняти дії.

Вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Заборонено товариству з обмеженою відповідальністю «Гравіс» здійснювати розвантаження товарів зі сторони житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс» перенести місце розвантаження товарів у відповідності з вимогами п.55 Санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі від 16.04.1991р.

Однак, відповідно до розпорядження КМУ № 94-р від 20.01.2016 року «Про визнання такими, що втратили чинність, та такими, що не застосовуються на території України актів чинного законодавства», яке набуло чинності з 01.01.2017 року, на території України не застосовуються Санітарні правила для підприємств продовольчої торгівлі від 16.04.1991 року, затверджені МОЗ СРСР, що підтверджується роз`ясненнями МОЗ України від 22.09.2021 року за вих. 26-05/Г-13383//9867 від 22.09.2021 року, а відтак з посиланням на норми Цивільного кодексу України вважає, що з втратою нормативно-правового акту боржником втрачений обов`язок вчиняти певні дії за рішенням суду.

В судове засідання ніхто не з`явився, представник заявника подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання заяви в повному обсязі.

Стягувач та представник Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів) в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви по суті за приписами ч.3 ст.432 ЦПК України.

Відповідно ст. 247 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви виходячи з наступного.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Здійснення контролю за виконанням судового рішення закріплені на рівні положень Основного Закону України; обов`язковість судового рішення поширюється не лише на територію України; відповідальність за виконання судового рішення покладено на державу, а контроль за цим процесом на суд, що виніс відповідне рішення.

Вказані положення додатково відображені у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України), де зазначено, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що в пункті 43 рішення ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Заборонено товариству з обмеженою відповідальністю «Гравіс» здійснювати розвантаження товарів зі сторони житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс» перенести місце розвантаження товарів у відповідності з вимогами п.55 Санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі від 16.04.1991р.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.09.2016 року вказане рішення скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою ВС від 06.06.2018 року рішення Апеляційного суду Львівської області скасовано, та залишено без змін рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28.01.2016 року.

25.07.2018 року на адресу позивачки скеровано 3 виконавчі листи.

Постановою державного виконавця від 05.11.2018 року виконавче провадження №56949025 закінчено в зв`язку з виконанням ( сплата судового збору).

Постановою державного виконавця від 20.06.2019 року виконавче провадження №59267196 закінчено в зв`зку з виконанням (заборона здійснювати розвантаження товарів)

Постановою державного виконавця від 20.06.2019 року виконавче провадження №59267282 закінчено в зв`язку з виконанням (зобов`язання перенести місце розвантаження), однак постановою державного виконавця від 07.04.2021 року виконавче провадження №59267196 відновлено.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.09.2021 року відмовлено в роз`ясненні виконання вимог виконавчого документа.

Таким чином, рішення суду виконане частково, виконання в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» перенести місце розвантаження товарів у відповідності з вимогами п.55 Санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі від 16.04.1991р. триває.

За наведених обставин, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконання суперечитиме принципу обов`язковості виконання судового рішення як складової права на судовий захист.

Разом з тим, ст.11 ЦК України визначає перелік підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема як з актів цивільного законодавства, так і з рішення суду. В даному випадку, заявник, посилаючись на втрату чинності норми законодавства, просить припини його обов`язок, який виник з рішення суду, що не може бути прийнято судом до уваги при вирішенні питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, однак може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3-13, 43, 76, 77, 80, 81, 89, 247, 258- 261, 354, 423, 432 України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30.11.2021 року

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська