ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Суми

Справа №577/650/21

Номер провадження 22-ц/816/1701/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , в інтересах яких діє їх законний представник ОСОБА_4 ,

треті особи: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Конотопської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2021 року в складі судді Потій Н.В., ухвалене в м. Конотоп, повний текст судового рішення виготовлено 07.10.2021 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом у якому прохає стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за рахунок спадкового майна, отриманого після смерті їх батька ОСОБА_6 у солідарному порядку на його користь заборгованість у сумі 503412 грн.

Мотивами своєї вимоги зазначив, що 04.08.2015 року та 29.12. 2015 року між ним та померлим ОСОБА_6 були укладені два договори позики на суму 17000 доларів США та 5000 доларів США, що доводяться написаними померлим розписками. На виконання вимог ст. 1047 ЦК України, він передав покійному гроші, які не були повернуті на час його смерті. За першим договором позики, ОСОБА_6 зобов`язався повернути позичені грошові кошти до 20.08.2016 року, за другим - до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті він звернувся до матері відповідачів, цивільної дружини померлого, ОСОБА_5 про повернення позик, на що остання погодилася, але запропонувала йому віддавати частками. За період з 02.10.2016 по 27.05.2018 ОСОБА_5 віддала йому гроші в сумі за розпискою 04.08.2015р. 1300 доларів США, а за розпискою від 29.12.2015р. 2500 доларів США. Отже залишався борг в сумі 18200 доларів США, що за курсом валют складає 503412 грн, проте з січня 2019 року, з її боку, повернення грошових коштів по договорам позики припинилося і на сьогоднішній день залишається неповернутими. Вказує, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області у справі № 577/3456/19, зокрема встановлено факт отримання померлим ОСОБА_6 за розписками вказаних грошових сум, а тому відповідачі, як спадкоємці, які прийняли спадщину з врахуванням положення ст. 1282 ЦК України, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Одночасно нормами ЦК України не визначається, яким саме чином пред`являється претензія, а також передбачається домовленість про порядок погашення заборгованості. Вважає, що, пред`явивши претензію на погашення заборгованості до ОСОБА_5 , яка є законним представником відповідачів, та домовившись про порядок погашення заборгованості, позивачем були дотримані строки та вимоги ЦК України щодо погашення заборгованості спадкодавця. Позивач зазначає, що має право на звернення до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості зі спадкоємців за рахунок отриманого майна у спадок. На час відкриття спадщини з ОСОБА_6 проживали його діти та цивільна дружина ОСОБА_5 , яка є законним представником спадкоємців. Останню він повідомив про те, що спадкодавець отримав від нього за договорами позики грошові кошти в сумі 22 000 доларів США та показав їй розписки складені спадкодавцем, в яких письмово підтверджуються його зобов`язання і попросив її повернути позичені грошові кошти, шляхом одноразового повернення всієї вищевказаної суми, або виплати заборгованості частково.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, позивач в усній формі у встановлений ч.1 ст. 1281 строк з дня відкриття спадщини пред`явив вимогу до законного представника неповнолітніх спадкоємців, а тому його вимоги як кредитора до відповідачів є обґрунтовані, оскільки представленими ним двома розписками доведено отримання померлим батьком відповідачів ОСОБА_6 грошових позик, які законним представником ОСОБА_5 погашені частково. Застосовуючи ст.1282 ЦК України суд визнав, що за позовом кредитора суд звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі, оскільки кожним відповідачем фактично прийнято своє частку спадщини.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, законний представник відповідачів ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що пред`явлення вимоги кредитора відбулось поза межами шести місяців, як встановлено законом. Крім того, суд не застосував позовну давність, про що було заявлено в суді першої інстанції. Вважає не обґрунтованими вимоги за безгрошовою розпискою, через не договір позики на 17 000 доларів США не укладався. Крім того, позивач не має право на валютні операції, оскільки немає встановленого законодавцем дозволу, тому просила рішення скасувати і відмовити у позові.

У відзиву на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що відповідачі, як спадкоємці померлого батька -боржника повинні в межах вартості успадкованого майна погасити заборгованість за договорами позики, яку суд визнав на підставі представлених позивачем розписок, що є доказами укладення письмового договору позики і існування на час смерті позичальника його зобов`язань повернути отримані гроші у борг. Висновки суду відповідають нормам матеріального закону. Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності у позивача дозволів на здійснення валютних операцій є неспроможними, оскільки суд врахував висновки ВП Верховного Суду від 19.01.2019 року у справі 464/3790/16-ц проте, що у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначати в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як способу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не встановлено законом чи договором повернути позикодавцю таку суму грошової позики, тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Просив рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник законного представника ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити, оскільки ОСОБА_5 віддала частину грошей з власної ініціативи, що не може бути визнано належним пред`явленням вимоги кредитора до спадкоємців. Про смерть ОСОБА_6 позивачу було достовірно відомо в день його смерті. Він ще у 2019 році вже звертався до суду із позовом, але йому було відмовлено.

Позивач та його представник підтримали рішення і пояснили, що він є хрещеним батьком дітей, а тому після смерті підійшов до їх матері ОСОБА_5 і заявив про повернення боргу, вона його визнала і якийсь час частково погашала.

Представник органу опіку та піклування до суду прибув, про час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. передбачила право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується Верховенством права в силу ст. 129 Конституції України.

Як передбачено статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд і повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи доведено, що дійсно ОСОБА_1 передав ОСОБА_6 згідно представлених ним розписок від 04.08.2015 у позику 17000 доларів США зі строком повернення до 20.08.2016 року і 29.12.2015. ще 5000 доларів США зі строком повернення 29.03.2016 року. На зворотній сторінці розписок відображені записи про повернення ОСОБА_7 грошових сум в іноземній валюті, а саме, на розписці від 04.08.2015 на загальну суму 1300 доларів США протягом з 05.01.2017 по 10.12.2018, а на розписці від 29.12.2015р. на загальну суму 2500 доларів США протягом з 02.10.2016 по 27.05.2018.

Згідно даних копії спадкової справи, відкритою після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , 06.02.2016 законний представник ОСОБА_5 ,діючи в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , подала заяву про прийняття спадщини.

10.02.2016 року від ОСОБА_8 надійшла заява про пред`явлення ним вимоги до спадкоємців на суму 125000 доларів США; 31.03.2016 року надійшла заява кредитора в особі АТ «Дельта Банк» щодо існування заборгованості померлого ОСОБА_6 перед банком.

11.08.2016 року кожному обом спадкоємцю і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, 1/2 частку на земельну ділянку загальною площею 0,9339 га за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частку 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

30.08.2016р. видані свідоцтва про право на спадщину за законом і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на 1/2 частку цілого вбудованого нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

03.10.2016 року до нотаріуса надійшла заява від ОСОБА_1 з пред`явленням вимоги до спадкоємців на суму 21750 доларів США.

У відповіді завідуючої Конотопської міської державної нотаріальної контори від 22.10.2016р. ОСОБА_1 повідомлено про надходженням претензії з порушенням вимог законодавства.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про повернення спадкоємцями грошових коштів по договором позики. Підставою відмови у задоволені позову суд вказав обрання ним неналежного способу захисту.

Питання пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців та спосіб захисту прав кредитора врегульовані статтями 1281-1282 ЦК України, чинних в редакції станом на час відкриття спадщина 11.01.2016р.

За змістом даних статей цього Кодексу спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже наведені норми матеріального закону покладають на кредитора обов`язок пред`явити свої вимоги до спадкоємців і у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, звернутися до суду із позов про накладення стягнення на майно, передане спадкодавцям в натурі.

Позивач підтвердив, що йому про час відкриття спадщини, а саме, час смерті спадкодавця ОСОБА_6 11.01.2016р. було відомо. У позові він вказує, що оскільки законодавцем не визначено спосіб пред`явлення вимоги кредитора, він звернувся до законного представника малолітніх спадкоємців ОСОБА_5 , які яка погодилася і фактично частково повернула борг.

Однак, оскільки законний представник ОСОБА_5 заперечує факт звернення до нею з вимогою у встановлених законом строк, а матеріалами справи не підтверджено коли відбулась таке усне звернення з вимогою позивача, як кредитора, до законного представника ОСОБА_5 після смерті спадкодавця, а згідно спадкової справи позивач 03.10.2016р. подав нотаріусу заяву про вимогу до спадкоємців, що вказує на пред`явлення вимоги вже після спливу 6-ти місяців з дня відкриття спадщини.

Той факт, що законний представник ОСОБА_5 починаючи з жовтня 2016 і по грудень 2018 року сплачувала позивачу грошові кошти в рахунок погашення боргу за розписками, не дає підстав для захисту порушеного права кредитора, оскільки згідно норми ч 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Колегія суддів також зауважує, що рішення суду від 13.11.2019 йому вже було відмовлено у задоволенні вимоги про повернення спадкоємцями грошових коштів по договором позики через обрання ним неналежного способу захисту, знову порушив питання стягнення заборгованості за рахунок спадкового майна, притому, що ч.2 ст. 1282 ЦК України надає право кредитору звернути стягнення на спадкове майно спадкоємців виділене в натурі, на що суд першої інстанції також не звернув уваги.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційного суду щодо порушення позивач позивної давності, оскільки з видачою спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом у серпні 2016 року, частка спадкового майна кожного спадкоємця вже була визначена. Вперше останній звернувся до суду до спливу трьох років після видачі свідоцтва спадкоємцям, а відповідно ч.2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Позивач пропустив преклюзивний строк пред`явлення вимоги кредитора спадкоємцям, отже позов не підлягає задоволенню по суті через втрату права вимоги кредитора, який у встановлений законом не заявив таку вимогу.

Відповідно до статей 367,374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2021

року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І. Собина