26.11.2021 Справа № 363/1170/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: - Баличевої М.Б., секретаря - Щур А.Б., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» про відшкодування шкоди.

23.11.2020 року уточнивши свої позовні вимоги просив суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» у частці відповідно до ступеня їхньої вини на користь ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 76 979, 23 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.07.2019 року, на 20 кілометрі автодороги Київ-Овруч сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 27.08.2019 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача, отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Автомобіль Suzuki Grand Vitara придбаний позивачем 14.02.2017 року у офіційного дилера ДП «Авто Інтернешнл», на момент настання ДТП автомобіль перебував на гарантійному обслуговуванні, термін якого закінчився 13.02.2020 року. Відповідно до гарантійних умов для Автомобілів Suzuki, підставою для обмеження гарантії на автомобіль є порушення умов експлуатації та/або невиконання своєчасного та в повному обсязі технічного обслуговування автомобіля. Отже, з метою збереження чинності гарантії на автомобіль, позивач після настання ДТП звернувся до ДП «Авто Інтернешнл» для здійснення ремонтних робіт. Відповідно до акту виконаних робіт ДП «Авто Інтернешнл» від 21.10.2019 року № 1155467_ВН_147819, відновлювальний ремонт автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 коштував: 176 979, 23 грн. Цивільна-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була забезпечена ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.07.2018 серія AM № 7404179. З метою отримання матеріального відшкодування збитків, що завдані ДТП, позивач звернувся до СГ «ТАС» з відповідною заявою. Експертом автотоварознавецем СГ «ТАС» проведено огляд автомобіля Suzuki Grand Vitara, про що складено відповідний протокол. Після проведення експертом автотоварознавецем огляду автомобіля СГ «ТАС» визнало ДТП страховим випадком та сплатило на користь позивача максимально передбачену полісом суму страхового відшкодування в розмірі 100 000, 00 грн. Проте, сума страхового відшкодування не покриває в повній мірі фактично завданої шкоди транспортному засобу позивача, оскільки фактичний розмір шкоди: 176 979, 23 грн., а розмір страхового відшкодування: 100 000, 00 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить: 76 979, 23 грн. Транспортний засіб ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ТОВ «Агрофірма «Золотий колос», а відповідач на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агрофірма «Золотий колос», то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Золотий колос». У зв`язку із вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2020 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суд Київської області від 24.11.2020 року у підготовчому судовому засіданні залучено в якості співвідповідача у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - ТОВ «Агрофірма «Золотий колос».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.06.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 відшкодування шкоди, з підстав наведених у відзиві. 18.03.2021 року представник відповідача подав відзив до Вишгородського районного суду Київської області, в якому зазначив, що заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним, виходячи з наступного. Відповідно до законодавства та судової практики якщо цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то першочерговий обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика - третю особу, в межах розміру страхової суми. На момент вчинення ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» у період з 05.02.2019 року по 01.03.2020 року. Тому, на підставі ч. 1 ст. 1172 , ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем та позовні вимоги в частині стягнення з нього шкоди задоволенню не підлягають.

В свою чергу, 26.11.2020 року представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач ОСОБА_2 керував транспортним засобом, ймовірно, на підставі своїх повноважень в якості працівника підприємства ТОВ «Агрофірма «Золотий колос», на балансі якого знаходився автомобіль ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 . Однак, доказів на підтвердження своєї позиції не надав.

Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині щодо стягнення шкоди з ТОВ «Агрофірма «Золотий колос». Щодо позовних вимог в частині стягнення шкоди з ОСОБА_2 покладається на розсуд суду. В своїй заяві пояснив, що саме твердження позивача про солідарну відповідальність відповідачів, суперечить вимогам закону. Відповідач ОСОБА_2 на час ДТП знаходився поза межами міста Умань та близько 05 год. 20 хв., заволодів автомобілем всупереч волі товариства, всупереч Статуту, трудового договору (контракту), посадових інструкцій, в неробочий день та поза робочий час, не будучи у відрядженні, тому товариство не може нести відповідальність за цим позовом. За даним фактом 20.03.2021 року до ЄРДР за № 0000235 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України та ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню часково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.02.2017 року власником транспортного засобу автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Відповідно до гарантійної та сервісної книжки автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 перебував на гарантійному обслуговуванні з дати початку гарантійного обслуговування з 14.02.2017 року по дату закінчення гарантійного терміну обслуговування 13.02.2020 року.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував автомобілем ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент настання ДТП була забезпечена ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.07.2018 № AM № 7404176.

З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» зареєстрована, код ЄДОПОУ: 24264946, місцезнаходження юридичної особи: Черкаська область, м. Умань, вул. Залізняка, 8.

З копії трудової книжники НОМЕР_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що в березні 2019 року останній був прийнятий на посаду директора ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» та звільнений з посади у березні 2020 року.

Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 27.08.2019 року, 01.07.2019 року близько о 05 год. 20 хв., гр. ОСОБА_2 в порушення п.п. 12.1, 12.3, 13.1 правил дорожнього руху, на 20 км. автодороги Київ-Овруч, керуючи автомобілем «ВАЗ 212140» державний номер НОМЕР_2 , під час вибору безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки яка склалося, при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_2 , вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

09.07.2019 року експертом-автотоварознавцем Волошиним А.А. був скдажений протокол огляду колесного транспортного засобу та встановлений перелік та характер пошкоджень транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З рахунку фактури № 1155467_РФ_100466 від 09.07.2019 року складеного ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» на замовлення ОСОБА_4 вбачається, що вартість відновлювальних робіт та деталей транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 складатиме 199 402, 03 грн.

Відповідно до квитанцій про оплату № 34328396 від 23.08.2019 року, ОСОБА_4 перерахував кошти на рахунок ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» у розмірі 85 000, 00 грн., з призначенням платежу: доплата за обслуговування від ОСОБА_4 .

З листа АТ «СГ «ТАС» ви.. № 1400/7237 від 11.10.2019 року вбачається, що згідно розширеної довідки № 172055 зазначено ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР України, що стало причиною пошкодження автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 . Сума страхового відшкодування згідно заяви про страхове відшкодування, становить 100 000, 00 грн. На підставі викладеного, належна ОСОБА_4 сума страхового відшкодування буде перераховано на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.

З рахунку фактури № 1155467_РФ_109011 від 18.10.2019 року складеного ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» на замовлення ОСОБА_4 доплата за обслуговування автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 складає 91 979, 23.

Відповідно до квитанцій про оплату № 37388915 від 18.10.2019 року, ОСОБА_4 перерахував кошти на рахунок ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» у розмірі 91 979, 23 грн., з призначенням платежу: оплата від ОСОБА_4 за ремонт автомобіля.

Відповідно до акту виконаних робіт № 1155467_ВН_147819 від 21.10.2019 року складений ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» на замовлення ОСОБА_4 , вартість відновлення автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 складає 176 979, 23 грн.

04.11.2019 року ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_2 був направлений лист-претензія для досудового врегулювання спору, що підтверджується накладною УКРПОШТИ № 238 та фіскальним чеком від 04.11.2019 року.

Відповідно до Витягу ЄРДР кримінального провадження № 0000235 від 20.03.2021 року, до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали звернення ТОВ "Агрофірми "Золотий колос" за фактом вчинення працівником даного товариства ОСОБА_5 самоправства при використанні в період часу з 29 по 30 червня 2021 року, без відповідного дозволу, у позаробочий час, не будучи у службовому відрядженні, службового автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1 , яким останні виїхав за межі м. Умань та потрапив у ДТП, чим своїми діями вказаному товариству спричинив матеріальну шкоду в сумі 199 402, 03 грн.

20.03.2021 року постановою начальника СД (дізнавач) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лівшун А.М., ТОВ «Агрофірма «Золотий колос» визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000235 від 20.03.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З ч. 1 ст. 1172 ЦК України вбачається, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновків про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, розмір завданої шкоди позивачу пов`язаної з вартістю відновлення автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, та яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в період з березня 2019 року по березень 2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агрофірма «Золотий колос», однак, не приймає твердження позивача про те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 76 979, 23 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів, оскільки сторонами не надано належних та допустимих доказів того, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 виконував трудові обов`язки, зокрема не надано статуту товариства, трудового договору, посадової інструкції, наказів про закріплення транспортного засобу за відповідачем, наказу про відрядження відповідача, подорожнього листа. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є винною особою у вчиненні ДТП, не виконував трудові обов`язки покладені на нього ТОВ «Агрофірма «Золотий колос», а тому має нести одноособову відповідальність перед позивачем.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_4 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_5 , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути із відповідача ОСОБА_5 на користь позивача 840, 80 грн. понесеного судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, ст. 12, ст. 15, ст. 16, ст. 22, ст. 1166, ст. 1172, ст. 1187, ст. 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 5, 12, ст. 17, 18, 22, 77-79, 81, ст. 141, ст.ст. 258-259, ст.ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 76979 грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ТОВ «Агрофірма «Золотий колос», , адреса: Черкаська область, м. Умань, вул. Залізняка, 8.

Головуючий: М.Б.Баличева