Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/115/21
Провадження №: 2/332/463/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Косаренко А.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 р. позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору позики від 21.12.2020 року,оформленого у формі розписки, відповідач ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 в борг грошову суму в розмірі 183 987 грн., та зобов`язується повернути позику в строк до 01.01.2021 року. Проте відповідач свої зобов`язання з повернення зазначених грошових коштів відповідно до умов договору не виконала, а тому позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 183 987 грн., а також стягнути понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи, повідомлявся своєчасно та належним чином,заяв та клопотань від нього не надходило.

Від представник позивача адвоката Сердюка Р.В., електронною поштою надіслано заяву. В якій зазначено про розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась через канцелярію суду надала заяву про визнання позову та про подальший розгляд справи без її участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннямич.2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, відповідно до положень ст.ст.1046-1047 ЦК України, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц випливає, що підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника.

Статтею 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору, за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 18.01.2017 р. у справі №6-2789цс16.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки. Такий висновок зробив Верховний суд України 18.09.2013р. у справі №6-63 цс13, від 11.11.2015р. у справі №6-1967цс15, 12.04.2017 р. у справі №6-487цс17.

Згідност.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування(ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження укладення договору позики та його умов представлена письмова розписка, складена 21.12.2020 року, оригінал якої зберігається у позивача ОСОБА_1 , та копія якої долучена до матеріалів справи, відповідно до якої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.08.2004 р. Заводським РВ УМВС України, РНОКПП НОМЕР_2 отримала у борг у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , грошову суму в розмірі 183 987 грн. (сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім гривень) та зобов`язалась повернути позикув строк до 01.01.2021 року (а.с.7).Відповідно до копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).Ці паспортні дані збігаються з паспортними даними, які були зазначені відповідачем ОСОБА_3 у розписці, яка посвідчує передання їй позикодавцем ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 183 987 грн. За вище вказаних обставин, суд приходить до переконання, що надана позивачем ОСОБА_1 розписка є допустимим доказом укладення між сторонами договору позики.

Відповідно до вимогст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно положень ст..ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно дост. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання(ст. 625 ЦК України).

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_3 , як позичальник за договором позики, до теперішнього часу ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання.

За таких обставин суд вважає доведеним факт неповернення коштів позичальником ОСОБА_3 позикодавцю ОСОБА_1 , отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 919 грн. 94 коп. від суми 1839 грн. 87 коп., сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно квитанції № 8214 від 09.01.2021 року, а іншу частину судового збору в розмірі 919 грн. 94 коп. стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.202,207,525,526,610,625,1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст. 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 суму боргу за договором позики 183 987,00 (сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім гривень) та судові витрати понесені зі сплатою судового збору у розмірі 919 грн. 94 коп.

Державному бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 сплачений судовий збір у розмірі 919 грн. 94 коп. на р/р UA 0008510, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, ЄРДПОУ отримувача: 37941997, отримувач: УК в Заводському районі м. Запоріжжя, код - 22030101 Державна судова адміністрація України, 050 згідно квитанції про сплату № 8214 від 09.01.2021 року в розмірі 1839 грн. 87 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Марченко