Провадження № 2/344/1731/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Бабій О.М.,

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2013 року, із 1/3 частину від усіх видів його заробітку щомісячно на 2 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивувала тим, що з часу ухвалення рішення зріс прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Порівняно з 2013 роком витрати на дітей значно збільшились, однак відповідач жодної матеріальної допомоги на дітей не надає, має заборгованість по сплаті аліментів. Син ОСОБА_5 тренується у спортивному клубі «СПЗ», а ОСОБА_6 відвідує художню студію «Крилаті мрії», за відвідання яких позивач сплачує кошти.

25 січня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач позов не визнав. За підставу своїх заперечень вказав що у його власності відсутнє нерухоме та рухоме майно, у нього немає грошових коштів на рахунках. Його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 2 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Від нового шлюбу у нього є троє дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом. З вересня 2020 року він офіційно працює у ТзОВ «Гудвеллі Україна», де з нього стягуються аліменти в розмірі 50%, з яких 33% щомісячні платежі, 17% на погашення заборгованості по аліментах.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву за змістом якої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2013 року (а.с. 7,8).

У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких за рішенням суду від 03 грудня 2013 року залишено на проживанні з позивачем.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2013 року присуджено стягувати із ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частину від заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 9,10).

За даними розрахунку державного виконавця сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів згідно даного рішення суду, станом на 07 серпня 2020 року становила 63 160 грн. 39 коп.

27 серпня 2016 року відповідач уклав шлюб із ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від даного шлюбу у відповідача є троє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_2 з 23 вересня 2020 року працює свинарем у ТзОВ «Гудвеллі Україна». З 23 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року отримав сукупний дохід 41 585 грн. 54 коп., з якого відраховано 15 687 грн. 95 коп. утримання у вигляді аліментів.

Інформації про розмір свого доходу позивач суду не надала.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2013 року).

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

На даний час відповідач офіційно працює та має сталий дохід, тому суд не знаходить підстав для зміни способу присудження аліментів із частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму.

Зміна прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку не може бути покладеною у висновок про необхідність зміни способу стягнення аліментів чи збільшення їх розміру, оскільки аліменти на дітей з відповідача стягуються у частці від доходу, розмір аліментних платежів розраховується державним виконавцем та роботодавцем відповідача з рахування положень статті 182 СК України та бюджетного законодавства, щодо порядку визначення розміру аліментів для дитини відповідного віку.

Разом з тим, із наявних у справі доказів вбачається, що після постановлення рішення про стягнення аліментів відповідач став батьком ще трьох дітей.

Покращення матеріального стану відповідача в процесі розгляду справи судом не встановлено. Також із наданих суду доказів не можливо встановити погіршення матеріального стану позивача.

Розмір аліментів, які присуджено стягувати з відповідача, з урахуванням обставин, визначених статтею 182 СК України, є співмірним із фінансовими можливостями відповідача та потребами дітей.

При цьому витрати на відвідування дітьми спортивного клубу та художньої студії є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей). Тому вони не є складовою витрат, на погашення яких повинні здійснюватись аліментні платежі. Позивач не обмежена у праві звернутись до суду із окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дітей.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи відсутність підстав визначених ст. 192 СК України для зміни розміру присуджених за рішенням суду аліментів, а також підстав для зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2021 року.