Ухвала

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 182/7150/19

провадження № 61-18266ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України, Генеральної прокуратури України, Державного бюро розслідувань, Вищої ради правосуддя про відшкодування шкоди, спричиненої йому співробітниками зазначених органів при виконанні ними трудових (службових) обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Офісу Президента України, Генеральної прокуратури України, Державного бюро розслідувань, Вищої ради правосуддя, у якому просив зобов`язати (доручити) Державній казначейській службі України з рахунку і за рахунок Офісу Президента України перерахувати на його рахунок ( ОСОБА_2 , № карткового рахунку НОМЕР_1 , установа Ощадбанку ТВБВ 1 типу № 10003/0461 Філія-Дніпропетровське ОУ AT «Ощадбанк», МФО 305482, ПІН клієнта НОМЕР_2 ) 128 125 000,00 грн;

з рахунку і за рахунок Генеральної прокуратури України перерахувати на його рахунок, ОСОБА_2 , № карткового рахунку НОМЕР_1 , установа Ощадбанку ГВБВ І типу № 10003/0461 Філія - Дніпропетровське ОУ AT «Ощадбанк», МФО 305482, ПІН клієнта НОМЕР_2 , 128 125 000,00 грн;

з рахунку і за рахунок Державного Бюро розслідувань України перерахувати на його рахунок, ОСОБА_2 , № карткового рахунку НОМЕР_1 , установа Ощадбанку ТВБВ І типу № 10003/0461 Філія - Дніпропетровське ОУ AT «Ощадбанк», МФО305482, ПІН клієнта НОМЕР_2 , 128 125 000,00 грн;

з рахунку і за рахунок Вищої Ради Правосуддя України перерахувати на його рахунок, ОСОБА_2 , № карткового рахунку НОМЕР_1 , установа Ощадбанку ТВБВ І типу № 10003/0461 Філія - Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482, ПІН клієнта НОМЕР_2 , 128 125 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що доказами спричинення моральної шкоди позивачу є докази репресій, каліцтва до безстрокової інвалідності другої групи, незаконного поміщення в психіатричні лікарні, порушень процесуальних, матеріальних прав, обґрунтованих Законами Російської Федерації, розрахунок розміру компенсації шкоди додані в справі № 0426/0838/2012 в рішенні від 28 січня 2014 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за його позовом до Виконкому Нікопольської міської ради, Генеральної прокуратури, Нікопольської міської психіатричної лікарні. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року у справі № 426/719/2012 за позовом до виробничого об`єднання «Нижньовартовськнафтогаз». Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2018 року у справі № 182/483/18 за позовом до ВАТ «Нижньовартовськнафтогаз», Нікопольської міської психіатричної лікарні. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року у справі № 182/435/18 за позовом Адміністрації Малоархангельського району Орловської області РФ.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів наявність завданої йому моральної шкоди, вини і протиправної поведінки відповідачів по справі та причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, виходив з того, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги та доповнення до апеляційної скарги, висновків суду не спростовують про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки в даному випадку позивачем не доведено наявність завданої йому шкоди, вини і протиправної поведінки відповідачів по справі та причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів.

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у вказаній справі викладено російською мовою і без зазначення підстав касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, скаржнику надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків. ОСОБА_1 необхідно було надати викладену державною мовою уточнену касаційну скаргу з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи, у якій зазначити підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 392, 411 ЦПК України.

15 січня 2021 року ОСОБА_1 надіславвикладену державною мовою уточнену касаційну скаргу з доданими до неї документами. У касаційній скарзі зазначає, що апеляційний суд ухвалою від 28 жовтня 2020 року повернув відповідь від 22 жовтня 2020 року на № 08-10/343 від 16 вересня 2020 року на відгук на апеляційну скаргу на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року при цьому посилаючись на порушення норм права, зокрема статей 4, 5, 6 ЗУ «Про реабілітацію жертв комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій», угоди СНД від 09 вересня 1994 року «Про взаємне визнання права на відшкодування шкоди працівникам, заподіяної каліцтвом, професійним захворюванням, або іншим ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків», пункту 3 статті 409, пункту 1 статті 412 ЦПК України, просить скасувати оскаржені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Зазначений недолік (відсутність обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження), який був підставою для залишення касаційної скарги без руху, не усунуто у наданий для цього строк ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 260, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України, Генеральної прокуратури України, Державного бюро розслідувань, Вищої ради правосуддя про відшкодування шкоди, спричиненої йому співробітниками зазначених органів при виконанні ними трудових (службових) обов`язків визнати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук