Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4398/20 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №274/4398/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 09.04.2013 року підписала анкету-заяву, тим самим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг. У зв`язку з чим, відповідачу було відкрито кредитний рахунок зі встановленням початкового кредитного ліміту та надано у користування кредитну картку. Проте, станом на момент звернення до суду із даним позовом, ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань, станом на 08 червня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 79199,79 грн, з яких 52112,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 00,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 52112,03 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн - заборгованість за відсотками; 22840,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 00,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 0,00 грн - пеня та 0,00 грн - комісія; 500,00 грн - штраф (фіксована частина) ; 3747,61 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 52112,03 грн заборгованості за кредитним договором та 1383,10 грн судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Підставами апеляційного оскарження вказаного судового рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначила неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що у матеріалах справи відсутні докази одержання відповідачем грошових коштів від банку. Позивачем не надано жодного документа, який би свідчив про отримання ОСОБА_1 будь-якої банківської карти, що свідчить про недоведеність обставин щодо передачі коштів.

Судове рішення першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення простроченого тіла кредиту, а тому відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України судове рішення, ухвалене в іншій частині, апеляційний суд не переглядає в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що 09.04.2013 сторони уклали кредитний договір б/н, у відповідності до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився 09.04.2013 до 1800,00 грн, 07.08.2013 до 2300,00 грн, 09.07.2018 до 7000, 00 грн, 26.07.2018 до 14000,00 грн, 26.07.2018 до 20000,00 грн, 26.07.2018 до 25000,00 грн, 02.11.2018 до 25000,00 грн, 02.01.2018 до 31750,00 грн, та 01.02.2020 зменшений до 0,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 .

У підписаній відповідачем анкеті-заяві зазначено, що вона згодна з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість ОСОБА_1 перед банком, яку позивач просить стягнути станом на 08.06.2020 становить 74952,18 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 52112,03 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 22840,15 грн.

Відповідно до виписки за договором відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, здійснював платежі, а також поповнював карту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем фактично отримані та використані кошти, однак в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, визначена судом першої інстанції в сумі 52112,03 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено з посиланням на те, що у анкеті-заяві від 09.04.2013 процентна ставка не зазначена, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачкою не підписано. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифу та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення Банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які надав позивач, погоджені відповідачем при підписанні заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, на яку послалися суди попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Разом з тим, суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту у відповідності до наданого позивачем розрахунку, дійшов необґрунтованого висновку про те, що до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 52112,03 грн.

У відповідності до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту складає 52112, 03 грн. При цьому, банком визнавалось, що максимальний ліміт по кредиту, який був наданий позичальнику, складав 31750,00 грн. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 31750,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача та складає 31750,00 грн. Відповідно підлягає зміні і розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь позивача з урахуванням принципу пропорційності щодо розміру задоволених вимог, що складає 842,48 грн (2102х40,08%). За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 3153,00 грн судового збору, відтак з АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача підлягає стягненню 1920,80 грн судового збору (3153,00 грн х60,92%).

За правилами статті 376 ЦПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту й судових витрат змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.04.2013, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 52112 грн 03 коп. до 31750 грн 00 коп., а також змінити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з 1383 грн 10 коп. на 842 грн 48 коп.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 частину судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги у розмірі 1920 грн 80 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді