Справа № 216/6847/20
провадження 2/216/1234/21
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Черниш О.О.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні місцевого суду у місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

встановив:

Представник позивача, адвокат Ковбасюк В.А., звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи вимоги наступним.

У позовній заяві зазначено, що 22.02.2014 позивач уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Протягом тривалого часу сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже декілька років чоловік фактично не підтримує з позивачем шлюбних відносин, покинув сім`ю і припинив надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов`язку по утриманню дружини, матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у забезпеченні потреб дружини, хоча має таку можливість, є здоровою працездатною особою та має великий бізнес у США. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, у розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

15 лютого 2021 року на підставі ухвали суду з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку.

17 червня 2021 року на підставі ухвали суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, заяв та клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заперечення та відзив до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для прийняття рішення у справі, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 22.02.2021 сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу дітей не мають.

Відповідно до статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Тобто, виходячи зі змісту указаної норми матеріального права, аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі №6-1111цс17.

Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази по справі, судом встановлено, що доказів непрацездатності позивача матеріали справи не містять, як і не містять жодних доказів, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, має нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення, враховуючи що малолітніх дітей та будь-яких інших утриманців позивач не має, пенсійного віку, встановленого законом, позивач не досягла та не є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Крім цього, матеріали справи не містять доказів, того, що відповідач негідно поводився у шлюбних відносинах, а також вчинив умисне кримінальне правопорушення по відношенню до позивача.

Враховуючи викладене суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 76, 78, 80, 81, 141, 223, 265 ЦПК України, ст. 75 СК України суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ