Провадження № 2/521/1822/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Юраш К.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала наступне.

07.03.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 104.

Позивач та відповідач мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та несумісність характерів.

На час звернення до суду сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Спору щодо визначення місця проживання дитини, участі батьків у її вихованні, а також поділу спільного майна подружжя при зверненні до суду не виникло.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд розглянути справу у його відсутність.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що 07.03.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що зроблено актовий запис № 104, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Позивач та відповідач мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 (а. с. 9)

Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище.

Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінено дошлюбне прізвище на прізвище « ОСОБА_1 », яке після розірвання шлюбу вона просить залишити.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Спору щодо поділу майна між сторонами немає.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, шлюб носить формальний характер.

Тому, виходячи з викладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 24, 105, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 07.03.2003 року, згідно свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 , Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що зроблено актовий запис № 104, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук