Справа № 243/508/21
Провадження № 2/234/3530/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Чернобай О.О.,

секретар судового засідання Максимова В.В.,

за участю представника відповідача адвоката Шаповал О.В.,

представника третьої особи - відповідача Сидюк О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа відділ опіки та піклування Слов`янської міської ради, відділ опіки та піклування Горлівської міської ради, орган опіки та піклування Краматорської міської ради про відібрання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа відділ опіки та піклування Слов`янської міської ради, відділ опіки та піклування Горлівської міської ради про відібрання малолітньої дитини.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30.07.2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ опіки та піклування Слов`янської міської ради, відділ опіки та піклування Горлівської міської ради про відібрання малолітньої дитини до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.11.2021 року залучено до участі по цивільній справі № 234/508/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа відділ опіки та піклування Слов`янської міської ради, відділ опіки та піклування Горлівської міської ради про відібрання малолітньої дитини в якості третьої особи орган опіки та піклування Краматорської міської ради.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 01.12.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти залишення позовної заяви без розгляду, однак зазначила, що позивач вже другий раз звертається до суду з позовною заявою про відібрання малолітньої дитини, тому вважає, що це є зловживанням права позивача, а тому просить вирішити питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Слов`янської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклуванняГорлівської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, про час ті місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення на офіційному сайті суду.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1)Залишення позовної заяви без розгляду;

2)Закриття провадження у справі;

3)Закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки представник позивача надав заяву про залишення позовних вимог без розгляду до початку розгляду справи по суті, то суд приходить до висновку, що є підстави для залишення позовних вимог без розгляду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу положення ч. 2 ст. 257 ЦПК України, згідно якої особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Що стосується заяви представника відповідача про розподіл (компенсацію) витрат на правничу (правову) допомогу, то суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 257 ЦПК України визначено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із поданого відзиву, представником відповідача зазначено, що згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідач, у зв`язку із розглядом справи поніс та очікує понести судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 988 грн (т. 2 а.с. 77-92).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката відповідачем надано суду: посвідчення адвоката України, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності, договір про надання правової допомоги від 10.12.2018 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (Заява №33949/02) відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Всупереч цьому, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем ОСОБА_2 були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 988 гривень. В матеріалах справи відсутні акт приймання-передачі наданих послуг та платіжні документи про оплату таких послуг.

Зважаючи на це, судом не встановлено обставин для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9 988 гривень та у зв`язку з цим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 137, 141, 142, 257 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа відділ опіки та піклування Слов`янської міської ради, відділ опіки та піклування Горлівської міської ради, орган опіки та піклування Краматорської міської ради про відібрання малолітньої дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про розподіл судових витрат (відшкодуванню витрат на правничу допомогу) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя: А.О. Чернобай