Справа № 594/43/21
Провадження №2/594/131/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання двох спільних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину зокрема, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Посилається на те, що на сьогоднішній день судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей перебуває на примусовому виконанні у Волочиському районному ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Хмельницький), боргу із сплати аліментів не має. Проте, сину та дочці виповнилося по три роки, виникли нові потреби у їх навчанні, розвитку здібностей, соціальних навиків тощо. Станом на сьогоднішній день припинено сплату аліментів на її утримання, як дружини, оскільки дітям виповнилося по три роки. Вона ніде не працює, здійснює догляд за хворим батьком. Її матеріальний стан погіршився, а тому раніше визначений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання їхніх спільних дітей.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 січня 2021 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, в якому виклав заперечення проти позову, в задоволенні якого просить відмовити в повному обсязі, вказуючи, що позивачка ОСОБА_1 неодноразово перешкоджала його спілкуванню з дітьми. Тим самим він не володіє жодною інформацією стосовно життєдіяльності своїх малолітніх дітей, їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Він не має жодної заборгованості та регулярно сплачує на утримання своїх малолітніх дітей аліменти призначені судом. Крім того у добровільному порядку купляє та передає своїм дітям речі, іграшки, продукти харчування, теплі речі по сезону. Той факт, що діти будуть відвідувати дошкільний заклад, надає позивачці можливість працювати та отримувати заробітну плату, чим вона зможе поліпшити своє матеріальне становище. А посилання позивачки, що вона не може працювати, так як доглядає свого батька не відповідає дійсності. Батько позивачки не є одинокою людиною, має трьох дітей, не є інвалідом чи хворою людиною, яка потребує стороннього догляду. Тому ця обставина є надуманою позивачкою без будь-якого обґрунтування. Відносно його матеріального стану, то його заробітна плата не збільшилась, а навпаки у зв`язку з пандемією зменшилась.

Позивач ОСОБА_1 04.02.2021 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виповнилося по три роки, тому зважаючи на вік діти не були влаштовані у дитячий садок. Водночас зважаючи на те, що в державі встановлено карантин та запроваджено посилені протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 набір дітей у дошкільний заклад за місцем їхнього проживання на разі не здійснюється. Відповідач лише з вересня 2020 року передає дітям деякий одяг, продукти харчування (лише фрукти та солодощі) та іграшки. Він купує речі без попередньої домовленості з нею, а тому часто одяг не підходить за розміром та не відповідає потребам дітей. Вона жодним чином, не перешкоджала та не перешкоджає відповідачеві спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Зважаючи на малий вік дітей, останні не завжди виявляють бажання спілкуватися з батьком по телефону. Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 211-од від 12.07.2019 визначено відповідачеві порядок участі у вихованні дітей, у першу і третю суботу кожного місяця, святкові дні року, дні народження відповідача та дітей. Однак, з 12.07.2019 він лише два рази бачився з дітьми. Як було зазначено у позовній заяві її батько, ОСОБА_8 хворіє та у зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги. Коли її батько був працездатним то міг надавати її з дітьми матеріальну допомогу, оскільки працював. Станом на сьогодні, хоча вона й не працевлаштована, однак беру участь у веденні домашнього господарства, а тому вона та діти таким чином забезпечені деякими продуктами харчування власного виробництва. У відзиві на позовну заяву відповідач взагалі не вказує про свій матеріальний стан, розмір його доходу, хоча зазначає, що його матеріальний стан погіршився. Їй відомо, що відповідач й надалі працює у Республіці Польщі, оскільки останній вказані вище подарунки дітям передає перевізниками, які прямують із Республіки Польщі. Зважаючи на викладене просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в зал судового засідання не прибув.

Заслухавши позивача її представника, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 ,1989 р.н. проводить догляд за хворим батьком ОСОБА_8 , 1959 р.н. (після інсульту), що стверджується довідкою №529 від 01.12.2020, виданою Іване-Пустенською сільською радою.

ОСОБА_1 станом на даний час не працює, у власності нерухомого майна не має (трудова книжка НОМЕР_3 , інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №239031953 від 28.12.2020).

Судовим наказом від 25.02.2019, справа №594/147/19, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 лютого 2019 року та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 лютого 2019 року.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 погіршилось, з 27.10.2017 року припинено виплату аліментів на її утримання в сумі 1000 грн, які з 08.02.2019 року були призначені судом. ОСОБА_1 з березня 2020 по серпень 2020 отримувала соціальну виплату - допомогу при народженні двох дітей по 1720 грн в місяць - (довідка Борщівського управління соціального захисту населення від 09.09.2020 №07-063/786).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Виходячи з наведеного, враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 які проживають з позивачкою, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 не надав відомості про свій дохід, проте у відзиві на позовну заяву, підтвердив, що отримує заробітну плату. Суд враховує, що відповідач тривалі терміни перебуває за кордоном, про що свідчать подані ним докази чеки з магазинів Республіки Польща, а саме жовтень 2019 року, жовтень, листопад 2020 року, де він несе витрати на проживання, харчування, а отже його матеріальне становище дозволяє йому нести щоденні суттєві витрати. Відповідач у добровільному порядку, частково забезпечує дітей одягом, продуктами харчування, іграшками, однак позивач зазначає, що одяг не завжди підходить для дітей, так як вони ростуть. Враховуючи, що діти проживають з позивачкою, вона повністю контролює і відповідає за їх виховання і утримання, суд вважає, що кошти, які виділяються відповідачем на купівлю товарів для дітей можуть бути сплачені, як аліменти і використані позивачем для щоденних потреб дітей. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 на утриманні не має інших осіб, а тому позов слід задовольнити частково та стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та буде достатнім в деякій мірі для гармонійного розвитку дітей та захистить їх права.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на те, що згідно ЗУ Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі ст.ст. 150, 180-182, 192 СК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір у сумі 908 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий наказ від 25 лютого 2019 року, виданий Борщівським районним судом (справа № 594/147/19), після стягнення всіх сум відкликати з виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів через Борщівський районний суд до Тернопільського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий Чир П.В.