Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/514/21
провадження: 2/614/194/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01.12.2021Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого-судді Гуляєвої Г.М.

за участю: секретаря Євтіхієвої С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Борівської с/ради Кравцової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Борова в режимі відеоконференції цивільну справу №614/514/21, 2/614/194/21 за позовом ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Борівської селищної ради №18 від 07 лютого 2019 р. та скасування державної реєстрації права власності,

УСТАНОВИВ:

02.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовною заявою до Борівської селищної ради Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Борівської селищної ради №18 від 07 лютого 2019 р. та скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отримавши спадщину, позивач за сімейними обставинами була змушена виїхати з села та не встигла оформити земельну ділянку при житловому будинку у власність.

У вересні 2018 р. позивач звернулася до відповідача з приводу надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за вищевказаною адресою.

Однак їй було відмовлено у зв`язку з передачею земельної ділянки сусідам Макуріним.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача, у поліцію та до прокуратури, і лише у травні 2021 р. їй було надано рішення №18 від 07 лютого 2019 р., яким Борівська с/рада Харківської обл. на пленарному засіданні сесії прийняла рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,7300 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка передана ОСОБА_4 в приватну власність.

Однак, позивач не може з цим погодитись, вона як власник житлового будинку не була попереджена про відібрання її земельної ділянки та передачу її ОСОБА_4 .

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 10.08.2021 відкрито провадження і вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 10.08.2021 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

26.08.2021 від відповідача Борівської с/ради надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просив повністю відмовити позивачу задоволенні позову.

27.08.2021 відповідач ГУ Держгеокадастру у Харківській обл. надіслав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позову позивача відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 11.10.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 03.11.2021 закрито підготовче провадження.

Позивач та її представник у судовому засідання підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з мотивів викладених у позові. Крім того, позивач пояснила, що колишня власниця житлового будинку ОСОБА_5 при житті за приватизацією земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства не зверталась. Після її смерті позивач до Державної нотаріальної контори за оформленням спадщини не зверталась та свідоцтво на право на спадщину не отримувала.

Відповідач представник Борівської с/ради у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що рішення Борівської селищної ради LІІ сесії VII скликання від 07 лютого 2019 р. № 18 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в приватну власність в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_4 » є законним, прийнятим в межах повноважень, визначених законом, тому не підлягає скасуванню. Крім того, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог щодо скасування реєстрації в державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0344, адже державна реєстрація земельної ділянки відбулась без порушень та у спосіб встановлений відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач представник ГУ Держгеокадастру у Харківській обл. у судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає, просив у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

3 особа у судове засідання не з?явилася.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням LІІ сесії VІІ скликання від 07 лютого 2019 р. №18, затверджено гр. ОСОБА_4 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистогоселянського господарства, кадастровий №:01:002:0344 в АДРЕСА_1 (а.с.7).

Борівська с/рада повідомила ОСОБА_1 , що 12.10.2018 на засіданні ХLV сесії с/ради VІІ скликання була розглянута її заява про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ; рішення не прийнято (а.с.8).

В матеріалах справи на а.с.9 наявна копія рішення LІІ сесії VІІ скликання від 07 лютого 2019 р. №46 Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. про відмову ОСОБА_1 у задоволенні вимог зазначених у її заяві стосовно скасування заяви ОСОБА_4 про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та рішення ХХХVІІІ сесії с/ради VІІ скликання від 25 травня 2018 р. №42 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_4 » так як вони відповідають нормам діючого земельного законодавства.

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_5 на праві особистої власності (а.с.10).

ОСОБА_5 все своє майно заповідає в рівних частинах: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією заповіту від 07 квітня 1993 р. (а.с.12).

Надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.7300 в АДРЕСА_1 , з подальшою передачею у приватну власність; що підтверджується копією рішення ХХХVІІІ сесії с/ради VІІ скликання від 25 травня 2018 р. №42 Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл.

Відповідно до копії висновку Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, з питань цивільного захисту та економічного розвитку і торгівлі Борівської РДА Харківської обл., розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя - рілля борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 погоджує його та вважає за можливе відвести земельну ділянку загальною площею 0.7300 га ріллі для вище згаданих цілей, при умові використання земельної ділянки за призначенням (а.с.31-32).

ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.73 га, кадастровий №:01:002:0344, що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.33-36).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні норми щодо переходу права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду визначено ст. 120 Земельного кодексу «Перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю i споруду».

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частини 1 статті 116 Земельного кодексу України).

За рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування Громадянам України можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом (ст. 40 Земельного кодексу України).

Пунктом «г» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селах - не більше 0,25 гектара.

З аналізу вказаних норм випливає існування принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином оскільки позивач не є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, спадщину не прийняла, то не набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне домоволодіння, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку в межах допустимих норм площі - не більше 0,25 га.

Громадяни України, поряд з іншими підставами, можуть набути право власності на землю, яка була їм надана раніше у користування, шляхом її приватизації (ч. 1 ст. 81 ЗК України). При цьому є випадки, коли особа розпочала процедуру приватизації, однак не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку за життя.

Якщо говорити про визначення факту, який свідчить про початок процедури приватизації земельної ділянки, то ним зазвичай є рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власність особи в порядку безоплатної приватизації.

З моменту відкриття 29.09.1996 спадщини після смерті гр. ОСОБА_5 жодні заходи зі сторони спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 стосовно приватизації земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку, не вчинялись.

Позовна заява з урахуванням всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, не містить підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя отримала рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки для ведення особистого (підсобного) господарства у приватну власність в порядку безоплатної приватизації.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Законодавством у сфері земельних відносин визначено підстави та умови, відповідно до яких розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або складається проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною п`ятою статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частині шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно ч.ч.1-4,9 ст.79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

У відповідності до ч. 9,10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру. Так, згідно ч. 4 Порядку, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Згідно положень ЗУ "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ст.3 цього Закону - до принципів Державного земельного кадастру відносяться принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Ч.2, 6-8 ст. 16 вказаного Закону встановлено, що кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Порядок щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686.

Реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно Земельного кодексу України кожен громадянин України може отримати безкоштовно землю для різних потреб. Законодавством не передбачено обмежень у виборі місця розташування такої земельної ділянки.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Громадянам, зацікавленим в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності необхідно звернутися із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Так, користуючись своїм правом, керуючись п.6 ст 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) до Борівської селищної ради звернулася мешканка АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 , із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідним органом влади, або про відмову у наданні такого дозволу (мотивовано) має бути прийнято в місячний строк. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою, техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у визначеному порядку (ч.7 ст.118 ЗКУ, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Рішенням Борівської селищної ради ХХХVІІІ сесії VII скликання від 25 травня 2018 р. № 42 було надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сількогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,7300 га, в АДРЕСА_2 , з подальшою передачею у приватну власність.

Підстав відмови, визначеної законом, у наданні дозволу гр. ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення під час розгляду даного питання на пленарному засідання селищної ради VII скликання не вбачалось.

Згідно частини 8 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України (вказана норма, діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення)

Відповідно до статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 р. центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність здійснювалося територіальними органами Держгеокадастру.

Згідно частини 5 ст. 186-1 ЗК України, територіальний орган Держгеокадастру зобов`язаний безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗКУ (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом, після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до рішення Борівської селищної ради LІІ сесії VII скликання від 07 лютого 2019 р. № 18, селищна рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , та передати земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0344 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 .

Підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою, як окремого етапу приватизації земельної ділянки, може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Тобто, підстав для відмови гр. ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не було, так як поданий проект було погоджено експертами, відповідно до вимог встановлених законодавством.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ... від 25.08.2021, земельна ділянка кадастровий № :01:002:0344 площею 0, 7300 га належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 . Державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку проведено, відповідно до вимог встановлених чинним законодавством України.

До моменту розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,7300 га. кадастровий номер :01:002:0344 не була сформована, як об`єкт цивільних прав. Дата державної реєстрації земельної ділянки 26.12.2018 р., відповідно до відомостей наявних у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На момент передачі у приватну власність земельної ділянки, зареєстрованого права власності, відповідно до вимог встановлених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було. Тобто, земельна ділянка площею 0,7300 га. була вільною.

Таким чином, позивачем та її представником належно не обґрунтовано яким чином оскаржуване рішення порушує чи навіть потенційно може порушити права, свободи та законні інтереси позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень розділу 4 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. N 484) Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема, відкриття та у випадках, передбачених законом, закриття розділів у Державному реєстрі прав, внесення до розділів або спеціального розділу Державного реєстру прав відомостей про набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Таким чином, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, яка була дотримана під час прийняття оскаржуваного рішення.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи вищезазначене, рішення Борівської селищної ради LІІ сесії VII скликання від 07 лютого 2019 р. № 18 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в приватну власність в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_4 » є законним, прийнятим в межах повноважень, визначених законом, тому не підлягає скасуванню. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась без порушень та у спосіб встановлений відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 10.08.2021 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з позивача на користь держави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12 ст. 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279, 280-282, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.40,79-1,81,118,120,121,125,186-1 ЗК України, ЗУ "Про державний земельний кадастр", суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Борівської селищної ради №18 від 07 лютого 2019 р. та скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скаргив електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.12.2021.

Головуючий-суддя ГУЛЯЄВА Г. М.