Справа № 2-о/243/1775/2021
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

07 грудня 2021 року суддя Слов?янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Черкаської селищної ради Краматорського району, про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном померлого. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на момент смерті батька вона була неповнолітньою та постійно мешкала з батьками за адресою: АДРЕСА_1 частки якого належали батькові. Вона та її мати продовжили проживати в будинку, доглядали за ним, обробляли земельну ділянку, користувалися іншим майном батька, зберігали документи на будинок. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.549 ЦК УРСР, заявниця вказує що вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, тому просила встановити цей юридичний факт.

Заява ОСОБА_1 подана в порядку окремого провадження.

Як вбачається з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові № 543/964/19 від 17.02.2021.

Так, за змістом заяви після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , в належному йому будинку залишилися проживати заявниця та її мати - ОСОБА_3 . З наданої заявницею копії домової книги вбачається, що ані заявниця, ані її мати не були зареєстровані у домоволодінні, в той час як окрім спадкодавця у будинку була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відмітка про дату реєстрації місця проживання цієї особи в будинку нечитабельна, копія домової книги додана до заяви не в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з частиною першою статті 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Стаття 548 ЦК Української РСР визначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР).

Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Отже, за умови надання належних доказів вступу в управління і володіння спадковим майном заявницею на підтвердження своїх доводів, викладених у заяві, окрім неї спадкоємцем першої черги за законом померлого батька є її мати - ОСОБА_3 , яка також прийняла спадщину, адже не відмовилася від неї у встановлений законом строк. Задля встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном стороні належить довести, що воля спадкоємця була спрямована на прийняття спадщини, про що мали свідчити відповідні активні дії цієї особи. За відсутності відповідного прагнення до набуття таких прав на спадщину зі сторони спадкоємця, суд не матиме підстав для встановлення факту прийняття спадщини.

Заявниця на момент смерті батька досягла 15-річного віку, отже була неповнолітньою. Положенням ст.13 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників. Проте вони вправі самостійно учиняти дрібні побутові угоди. Вони також вправі самостійно розпоряджатися своєю заробітною платою (заробітком) або стипендією, здійснювати авторські або винахідницькі права на свої твори, винаходи, раціоналізаторські пропозиції і промислові зразки, права на свої відкриття, але при наявності достатніх підстав орган опіки і піклування може обмежити їх в праві самостійно розпоряджатися своєю заробітною платою (заробітком) або стипендією. Отже, на момент виникнення у заявниці права на спадщину вона не мала повної цивільної дієздатності, що хоча й не позбавляє її такого права, однак має суттєве значення для встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню в порядку окремого провадження, оскільки є спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. На підставі вищенаведеного, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявоюОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Черкаської селищної ради Краматорського району, про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Роз`яснити заявниці її право на подання позову на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв