Справа № 315/1189/20
Номер провадження № 2/315/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Романько О.О.

за участю: секретаря судового засідання Денисенко Є.І.

представника позивача Тарасенко О.П.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача: адвоката Яковенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовною заявою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2020 року до суду звернулася Гуляйпільська районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

25.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

13.10.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

27.02.2019 року до Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області надійшов рапорт інспектора ювенальної превенції Шаповал Ю.І. про те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, тому 27.02.2019 року родину ОСОБА_1 було обстежено представниками служби у справах дітей, Гуляйпільського ВП та лікаря-педіатра. Під час обстеження встановлено, що в помешканні було брудно, постільна білизна брудна, відсутні дрова та запаси вугілля для опалення будинку, обмаль продуктів харчування, крім того було виявлено, що ОСОБА_1 та її співмешканець схильні до вживання спиртних напоїв, вихованням дітей не займаються. Представники комісії попередили ОСОБА_1 про необхідність створити нормальні умови для виховання та утримання її дітей та надали термін на усунення порушень.

Враховуючи вищевказане відповідно до постанови Гуляйпільського районного суду від 19.04.2019 року справа 315/390/19 номер провадження 3/315/122/19 ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків по ч.1 ст.184 КУпАП.

10.10.2019 року до служби у справах дітей звернулася ОСОБА_4 , яка повідомила, що її син ОСОБА_5 проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , яка має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 систематично зловживає спиртними напоями, державні кошти на утримання дітей використовує не за цільовим призначенням, за місцем проживання родини відсутні нормальні санітарно-гігієнічні умови для виховання та утримання дітей, тому майже весь час вони мешкають у її родині.

Згідно листа КЗ «Гуляйпільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ГРР від 10.05.2018 року малолітня ОСОБА_3 народилася слабкою, дівчинка потребувала постійного медичного догляду. У двохнедільному віці дитині була призначена консультація невропатолога та педіатра КУ «Запорізька обласна дитяча лікарня», але через безвідповідальне відношення матері до своїх батьківських обов`язків у 2018 році медичне обстеження дівчинка не пройшла. Протягом 2018-2019 років працівники медичної установи та служби у справах дітей неодноразово попереджали ОСОБА_1 про необхідність провести обстеження ОСОБА_3 , але позитивного результату це не дало.

18.06.2020 року до служби у справах дітей надійшло клопотання від в.о. старости Мирненського старостинського округу Гуляйпільської міської ради з проханням притягнути до відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_1 , яка більше трьох місяців не проживає в с. Мирне, вихованням дітей не займається, переклала всі турботи про них на ОСОБА_4 ..

22.07.2020 року службою у справах дітей було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що на час обстеження троє малолітніх дітей ОСОБА_1 мешкали в родині бабусі - ОСОБА_4 , яка проживає за вищевказаною адресою, місце перебування матері дітей понад трьох місяців було невідоме. Під час обстеження будинку ОСОБА_4 було встановлено, що дітям створені належні санітарно-гігієнічні умови для їх повноцінного утримання та виховання.

Згідно характеристики від 18.06.2020 року ОСОБА_1 характеризується негативно, безвідповідальна, вихованням дітей не займається, схильна до бродяжництва.

Згідно довідки КНП «Гуляйпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гуляйпільської міської ради від 20.07.2020 року малолітня ОСОБА_3 понад 2 років потребує постійного амбулаторного лікування та хірургічного втручання, але мати через зловживання спиртним напоями, нехтування здоров`ям дитини, не займається її лікуванням та утриманням, не виконує рекомендацій лікарів.

Згідно довідки КЗ «Гуляйпільський заклад дошкільної освіти (дитячий садок) «Казка» Гуляйпільської міської ради від 30.07.2020 року малолітній ОСОБА_7 відвідує даний заклад. Вихованням дитини фактично займається його бабуся ОСОБА_4 . Вона цікавиться як ОСОБА_7 проводить час в стінах дитячого садка, приймає активну участь в житті закладу. Мати хлопчика ОСОБА_1 жодного разу не з`являлася в дитячому садку, на телефонні дзвінки адміністрації не відповідає.

Посилаючись на ст.164 СК України, прохали позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

10.09.2020 року до суду звернувся представник відповідача адвокат Яковенко О.С. з відзивом на позов, в якому посилався на те, що відповідач вважає, що висновок комісії щодо обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 не відповідає дійсності та є формальним. Відповідач вважає, що в помешканні достатньо чисто, вистачає паливних матеріалів для забезпечення нормальної температури для проживання та достатньо продуктів харчування, тому надані висновки комісії є суб`єктивними.

Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, з вказаного слідує, що відповідач має можливість вибирати де їй проживати, незалежно від місця її реєстрації. Так, на даний час відповідач має місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач вважає, що вказане житло є достатнім для можливості повноцінного проживання її та малолітніх дітей.

Твердження позивача щодо зловживання відповідачем спиртними напоями базуються на припущеннях, так, позивач не зазначає, з якою періодичністю ОСОБА_1 вживає алкогольні напої та саме як алкоголь впливає на розвиток дітей. Відповідач вважає, що не зловживає спиртними напоями. На обліку у лікаря нарколога відповідач не перебуває.

Позивач зазначає, що малолітня ОСОБА_3 народилася слабкою, дівчинка потребувала постійного медичного догляду, у двох недільному віці дитині була призначена консультація невропатолога та педіатра КУ «Запорізька обласна дитяча лікарня», але через безвідповідальне відношення матері до своїх батьківських обов`язків у 2018 році медичне обстеження дівчинка не пройшла. З вищевказаного встановлено, малолітня ОСОБА_3 потребує медичного догляду, але з вказаного не вбачається, які порушення здоров`я має остання, який діагноз та які заходи потрібно вживати для її розвитку. Не вбачається, що саме повинна була зробити відповідач, але не зробила, та які наслідки мала вказана бездіяльність. Також, позивач посилається на негативне здоров`я лише ОСОБА_3 , будь-яких доказів позивач щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не надає. Крім цього, відповідач вважає, що на даний час у ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовільний стан здоров`я.

Факт того, що малолітні діти мешкають у родині бабусі ОСОБА_4 не є доказом того, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки. Крім того, ОСОБА_4 без дозволу ОСОБА_1 та всупереч волі останньої, незаконно утримує дітей за вищевказаною адресою. ОСОБА_4 добровільно не віддає дітей відповідача, внаслідок чого ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції про повернення їй дітей. До цього часу правоохоронні органи не вжили заходів щодо повернення відповідачу дітей.

Тому вважає, що доводи позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не доводять факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, тому, враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_1 вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

13.10.2020 року до суду звернулася Гуляйпільська районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що позовна заява підписана особою, яка має на те законні підстави та повноваження, оскільки Авдієнко В.О. є заступником голови районної державної адміністрації, провести обстеження умов проживання ОСОБА_1 на даний час не є можливим, оскільки місце її проживання, перебування позивачу і свідкам по справі невідоме, у разі надання необхідної інформації відповідачем щодо її місця проживання, обстеження буде проведено соціальними службами Гуляйпільського району у строк передбачений чинним законодавством.

Щодо пунктів 3.2, 3.3 та 3.4 відзиву, зазначили, що докази будуть надані в суді.

З урахуванням викладеного, прохали позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні від 17.11.2020 року представник позивача Копасов О.М. суду пояснив, що при проведенні обстеження умов проживання відповідачки в с. Мирне були присутні працівники сільської ради, встановлено, що мати не займається вихованням дітей, на чотирьох дітей є лише два ліжка, обмаль продуктів харчування, відсутні дрова, відповідачка не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, підтверджуючих документів щодо її мешкання в с. Полтавка немає. Мати не цікавиться навчання старшої доньки в навчальному закладі, це робить бабуся, яка, крім того, додатково працює, аби забезпечити для дітей належні умови. Прохав позов задовольнити.

В судовому засіданні від 02.02.2021 року представник позивача Тарасенко О.П. позов підтримала та прохала задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти позову, з підстав, викладених у відзиві, суду пояснивши, що вона не працює, однак наймається до людей та має дохід 3000 грн. на місяць, проживає в АДРЕСА_4 . Зазначений будинок вона внесла аванс в сумі 2000 грн. та має намір його придбати. Зараз нею проведений запас дров на зиму, а також нею придбані пілети. ОСОБА_4 доводиться дітям бабусею, оскільки є матір`ю її співмешканця, який і є батьком усіх дітей. Наразі діти проживають з бабусею, оскільки вона облаштовується на новому місці проживання. З дітьми вона спілкується телефоном, бачила дітей 10.09.2020 року, в школу вона не їздила, хоча така можливість у неї є. За 2020 рік вона до будь-якої відповідальності за невиконання батьківських обов`язків не притягувалася. Зараз вона алкоголь взагалі не вживає, пройшла курс лікування від залежності. Бабуся дітей не чинить їй перешкод у спілкуванні з дітьми. Наймолодшу дитину - дочку ОСОБА_3 вона вже декілька разів брала до себе за новим місцем проживання в с. Полтавка Гуляйпільського району. ОСОБА_3 пройшла обстеження, лікар-онколог не вбачав необхідності в оперативному втручанні, вказав на те, що утворення, яке знаходиться на тілі дитини ознак онкології не має. Наполягати на тому щоб її старша дочка змінила місце проживання та навчання вона не буде, вважає за необхідне покластися в цьому питанні на думку самої дитини. Щодо менших дітей, то вона бажає їх виховувати самостійно, за новим місцем проживання вона вже звернулася в дитячий садочок для з`ясування можливості його відвідування дітьми. Наразі вона намагається надавати ОСОБА_4 допомогу на придбання продуктів харчування для дітей, але оскільки взимку роботи мало, то її доходи знизилися. Також кошти їй необхідні для здійснення захисту її прав у суді професійним адвокатом. Вказала на те, що змінила своє ставлення до життя, остаточно визначилася з місцем свого проживання та має бажання возз`єднатися зі своїми дітьми. Дітей своїх вона любить та просила суд не позбавляти її батьківських прав.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Яковенко О.С. заперечував проти позову, з підстав, викладених у відзиві, суду пояснивши, що позов подано неналежною особою, умови проживання та забезпечення необхідним харчуванням визначає самостійно комісія, на теперішній час останньою підтверджено, що відповідач має задовільні умови існування та запаси як дров, так і продуктів харчування. Щодо проживання відповідача окремо від дітей зазначив, що відповідач має право на свободу вибору місця проживання, посилання позивача на зловживання відповідачем алкогольними напоями не підтверджено доказами, відповідач на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, самостійно прийняла рішення більше не вживати алкоголь та пройшла відповідне лікування. Вказав на те, що на час розгляду справи доказів незадовільного стану здоров`я дітей позивачем також не надано. Вважає, що бабуся дітей ОСОБА_12 не може перешкоджати у спілкуванні відповідача з дітьми, останні можуть проживати разом з матір`ю, що не буде шкодити їхнім інтересам. Фактів ухилення та самоусунення відповідача від виконання нею своїх батьківських обов`язків за період з червня 2020 року до початку 2021 року позивачем не наведено, характеристика старости с. Мирного Гуляйпільського району складена формально, прохав не позбавляти відповідача батьківських прав.

Свідок Поліщак В.Я. суду пояснила, що вона більше 2 років виконує обов`язки старости сіл Мирне та Гуляйпільське Гуляйпільського району Запорізької області. За цей час вона була присутня при проведенні перевірки умов проживання відповідача службою у справах дітей в с. Мирне, де було зафіксовано неналежні умови проживання. Такі обстеження проводилися в 2018-2019 роках. Весною 2020 року вона зверталася до Гуляйпільської райдержадміністрації щодо питання позбавлення відповідача батьківських прав відносно її трьох дітей, оскільки місцеперебування її сільській раді не було відоме. Вихованням дітей займається бабуся - ОСОБА_4 , яка доводиться матір`ю їх батькові, який шлюб з ОСОБА_1 не зареєстрував, але діти народилися під час їх спільного проживання. В 2019 році вона двічі відвозила відповідача до психлікарні на лікування від алкогольної залежності. Діти в неї добрі, однак відповідач не бажає виправлятися.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що протягом 2016-2019 років вона працювала з родиною відповідача, яка перебувала на обліку, вона рекомендувала відповідачу лікування від залежності, діти проживали у бабусі ОСОБА_4 . За той період, коли вона працювала з родиною спостерігала негативну картину, мати часто була в нетверезому стані.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є бабусею дітей, так як ОСОБА_1 колись проживала з її сином та він є батьком дітей, діти проживають у неї, так як відповідач постійно вживає алкоголь, в будинку брудно. Сама вона вдова, працює в охороні, а влітку кухарем. Старша дівчинка - ОСОБА_8 , з народження була в неї, батьки зловживали алкоголем, лишали дітей. Дворічного ОСОБА_7 вона оформила до садочка. У квітні 2020 року ОСОБА_1 принесла ОСОБА_3 і лишила в неї. В будинку, де син проживав зі ОСОБА_1 , він зараз мешкає сам, права власності на будинок не має. ОСОБА_1 спілкувалася з ОСОБА_8 на автовокзалі, зі ОСОБА_7 не спілкувалася. Зазначила, що хоче, аби діти лишилися з нею, вони в неї з дитинства, вона допомагає їм чим може. ОСОБА_1 викликала поліцію та заявляла, що вона викрала в неї дітей. Вона не перешкоджає спілкуванню дітей з матір`ю, коли були в м. Гуляйполі, то телефонували їй, аби побачитися, влітку вона приїздила до дітей. Вважає, що відмова у задоволенні позову про позбавлення відповідачки батьківських прав створить загрозу їхньому життю. Отримання відповідачем соціальної допомоги на дітей припинено її картка заблокована.

Малолітній свідок ОСОБА_2 , допитана в присутності педагога-спеціаліста, суду пояснила, що у неї є молодші брат та сестра, вони всі разом проживають у бабусі, вона спілкується з матір`ю телефоном (його придбав їй тато), у неї хороші стосунки з мамою, вона хоче її відвідувати на канікулах, хотілося б більше спілкуватися з мамою, бабуся у спілкуванні не перешкоджає. Допомагають їй бабуся, тато, який проживає окремо та тітка. Мама не відвідує школу, участь у батьківських зборах бере бабуся. Зазначила, що відвідує секції з футболу та баскетболу, про свої успіхи ділиться з мамою по телефону.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в м.Гуляйполе Запорізької області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20), має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження № 46 від 27 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 , виданого 27.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.8 зворот).

Згідно довідки про реєстрацію народження, виданої 27 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.8).

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про народження № 29 від 17 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_2 , виданого 17.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5 зворот).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 17 березня 2016 року № 6, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.6).

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис про народження № 61 від 21 березня 2018 року Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_3 , виданого 21.03.2018 року Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 21 березня 2018 року № , виданим Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.7).

Згідно листа КЗ «Гуляйпільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ГРР від 10.05.2018 року малолітня ОСОБА_3 народилася слабкою, дівчинка потребувала постійного медичного догляду. У двох недільному віці дитині була призначена консультація невропатолога та педіатра КУ «Запорізька обласна дитяча лікарня», але через безвідповідальне відношення матері до своїх батьківських обов`язків у 2018 році медичне обстеження дівчинка не пройшла. Протягом 2018-2019 років працівники медичної установи та служби у справах дітей неодноразово попереджали ОСОБА_1 про необхідність провести обстеження ОСОБА_3 , але до позитивного результату це не призвело (а.с.17).

27.02.2019 року родину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було обстежено представниками служби у справах дітей, під час обстеження встановлено, що в помешканні було брудно, постільна білизна брудна, відсутні дрова та запаси вугілля для опалення будинку, обмаль продуктів харчування, крім того було виявлено, що ОСОБА_1 та її співмешканець схильні до вживання спиртних напоїв, вихованням дітей не займаються, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання (а.с.10 зворот).

19.04.2019 року відповідно до постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.с.11).

10.10.2019 року до служби у справах дітей звернулася ОСОБА_4 , яка повідомила, що її син ОСОБА_5 проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , яка має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Крім того зазначала, що ОСОБА_1 систематично зловживає спиртними напоями, державні кошти на утримання дітей використовує не за цільовим призначенням, за місцем проживання родини відсутні нормальні санітарно-гігієнічні умови для виховання та утримання дітей, тому майже весь час вони мешкають у її родині (а.с.16).

18.06.2020 року в.о. старости Поліщак В.Я. звернулася до начальника служби у справах дітей Гуляйпільської РДА з клопотанням про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як вона більше 3 місяців не проживає в с. Мирне Гуляйпільського району, вихованням дітей не займається (а.с.12).

18.06.2020 року в.о. старости Поліщак В.Я. видано характеристику на ОСОБА_1 , відповідно до якої остання безвідповідальна, вихованням дітей не займається, схильна до блуду (а.с.14).

22.07.2020 року за адресою проживання дітей у ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , було проведено обстеження представниками служби у справах дітей, під час обстеження встановлено, що в будинку створено належні умови для утримання та виховання малолітніх дітей, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання (а.с.10).

Згідно довідки КНП «Гуляйпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гуляйпільської міської ради від 20.07.2020 року малолітня ОСОБА_3 понад 2 років потребує постійного амбулаторного лікування та хірургічного втручання, але мати через зловживання спиртним напоями, нехтування здоров`ям дитини, не займається її лікуванням та утриманням, не виконує рекомендацій лікарів (а.с.13).

Згідно довідки КЗ «Гуляйпільський заклад дошкільної освіти (дитячий садок) «Казка» Гуляйпільської міської ради від 30.07.2020 року малолітній ОСОБА_7 відвідує даний заклад. Вихованням дитини фактично займається його бабуся ОСОБА_4 . Вона цікавиться як ОСОБА_7 проводить час в стінах дитячого садка, приймає активну участь в житті закладу. Мати хлопчика ОСОБА_1 жодного разу не з`являлася в дитячому садку, на телефонні дзвінки адміністрації не відповідає (а.с.15).

За висновком Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, від 12.08.2020 року вважають доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно довідки КЗ «Гуляйпільська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Гуляйпільської міської ради від 29.10.2020 року ОСОБА_2 навчається в 7 класі, мати дитини за час навчання з 01.09.2019 року її навчанням не цікавилась, баба ОСОБА_4 відвідує батьківські збори, підтримує постійний контакт з класним керівником (а.с.61).

Наразі діти проживають разом з бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно довідки Психотерапевтичної клініки від 15.08.2020 року ОСОБА_1 пройшла курс лікування від алкогольної залежності по методу заслуженого лікаря УССР А.Р. Довженка (а.с.90).

29.10.2020 року за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 , було проведено обстеження представниками служби у справах дітей, під час обстеження встановлено, що матір тривалий час ніде не працює, в будинку лише одна електроплита, не вистачає ліжок для дітей, інші меблі відсутні, на час обстеження створено умови, обмаль продуктів харчування, дров для опалення, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання (а.с.89).

Відповідно довідки лікаря Василенко Т.О. від 22.12.2020 року ОСОБА_1 на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться (а.с.91).

Відповідно до довідки-характеристики від 24.12.2020 року, наданої сільським головою Шиш В., ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_5 з вересня 2020 року (а.с.88).

Відповідно довідки Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 12.01.2021 року ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності: 18.05.2020 року за ч.2 ст.178 КУпАП, 23.05.2020 року за ч.1 ст.127 КУпАП, 16.07.2020 року за ч.1 ст.175-1 КУпАП (а.с.96).

20.01.2021 року за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 , було проведено обстеження матеріально-побутових умов, під час обстеження встановлено, що в будинку чисто, продукти харчування в наявності, дрова пиляні заготовлені, що підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов. На час обстеження з відповідачем перебувала її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.98).

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Європейського суду з прав людини по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, де викладена правова позиція щодо застосування трискладового тексту у випадках втручання у захищене ст. 8 Конвенції приватне право батьків на спілкування та виховання дитини, з метою захисту найкращих інтересів дитини. ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути прийняте з урахуванням низки питань: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року).

Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.04.2019 року у справі № 664/1059/16-ц (провадження № 61-23607св18) зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Також, Верховним Судом було прийнято постанову від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), в якій зазначив таке. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише у разі наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суди попередніх інстанцій не врахували, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини заперечує проти позбавлення батьківських прав, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

Аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц (провадження № 61- 38660св18).

Судом встановлено, що до суду звернувся орган опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме: ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Суд після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи доходить висновку, що відповідач свідомо не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що підтверджується тим, що матір спілкується з дітьми телефоном, створила необхідні умови в будинку для їх проживання, що підтверджується відповідним актом обстеження від 20.01.2021 року, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, виявляє зацікавленість у розгляді справи на її користь, зокрема за власні кошти залучила адвоката, який їй надавав правничу допомогу у даній справі.

Також, суд звертає увагу на те, що матеріали для позову зібрані здебільшого за період 2019 року та початку 2020 року. Під час дослідження обставин у справі, зокрема шляхом заслуховування свідчень свідків з боку позивача, останні посилалися на негативну поведінку відповідача саме за той час, при цьому обставини щодо негативної поведінки та нехтування останньою своїми батьківськими обов`язками за час розгляду справи у суді не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Таким чином, за встановлених обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача за обставин недоведеності свідомого та систематичного нехтування нею батьківськими обов`язками, та вважає, що позбавлення матері батьківських прав буде суперечити інтересам дітей.

Навпаки, судом встановлено факти намагання відповідача встановити контакт з дітьми, виявлення бажання налагодити стосунки та регулярно спілкуватись з ними - остання спілкується з ними телефоном, а також вже інколи бере їх до себе за своїм місцем проживання, хоче брати участь у вихованні своїх дітей.

Додатково суд зазначає, що предметом спору у даній справі є позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей. Питання щодо визначення їх місця проживання в даній справі не вирішувалося. Так, і сама відповідач в своїх поясненнях вказувала на те, що вона не хоче вирішувати питання про зміну місця проживання дітей без врахування їх інтересів, зокрема, нею зазначалося, що вона буде прислухатися до думки своєї старшої дочки ОСОБА_8 , оскільки та відвідує школу наближену до місця проживання бабусі ОСОБА_4 , у неї склалися дружні стосунки з однокласниками, тому позивач не має наміру, на теперішній час, наполягати на зміні її місця проживання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений наданими суду доказами та встановленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено 09 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Романько