"03" грудня 2021 р. Справа №363/3414/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

представника позивача Шурхно А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції

(м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

8 червня 2021 року представником позивача адвокатом Шурхно А.В. подано до суду вказану вище позовну заяву, у якій просить зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції Хмелевої Марини Володимирівни про арешт майна боржника від 7 липня 2016 року у межах виконавчого провадження номер за ЄДРВП 50435044, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-34/2011, виданого 21 листопада 2012 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225717,68 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 12 березня 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Хмелевою М.В. було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-34/2011 від 21 листопада 2012 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225716,68 гривень. З метою збереження майна боржника, державним виконавцем Хмелевою М.В., згідно постанови №5043044 від 7 липня 2016 року було накладено арешт на нерухоме майно боржника. У результаті проведених виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану №50435044 від 30 грудня 2016 року, із зазначенням строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме 30 грудня 2019 року. Відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 10 червня 2021 року, виконавчий лист №2-34/2011 від 21 листопада 2012 року, виданий Вишгородським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225719,68 гривень, на виконанні не перебуває. Крім того, 30 березня 2021 року право на вимоги боргу, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно позивача, перейшло від АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №30/04/21ФК2 та арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого він є. У зв`язку з вищевказаним, а також у зв`язку з тим, що станом на 17 червня 2021 року відсутні відкритті виконавчі провадження щодо стягнення з позивача боргу, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Після усунення позивачем недоліків, зазначених в ухвалі Вишгородського районного суду від 19 серпня 2021 року, ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 21 жовтня 2021 року.

У призначене судове засідання 21 жовтня 2021 року з`явився представник позивача. Відповідач до суду свого представника не направили, заяв та клопотань про відкладення судового засідання та/або розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року клопотання представника позивача було задоволено, та замінено первісного відповідача Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області на належного відповідача - Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Розгляд справи було відкладено на 3 грудня 2021 року.

У судове засідання 3 грудня 2021 року з`явився представник позивача, який підтримав позовну заяву та просив задовольнити.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Судом встановлено, що 12 березня 2016 року на підставі виконавчого листа

№2-34/2011 виданого Вишгородським районним судом Київської області 21 листопада 2012 року, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Хмелєвою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225719,68 гривень.

7 липня 2016 року старшим державним виконавцем державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Хмелєвою М.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно у межах суми боргу, що належить боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення 248491,64 гривні. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , лише у межах суми боргу.

Також, 30 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Харитоновою Н.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та встановлено строк для повторного пред`явлення до виконання 30 грудня 2019 року.

Відповідно до повідомлення про відступлення прав вимоги, 3 30 квітня 2021 року всі права вимоги за кредитним договором №15/04/758к-07 від 12 травня 2008 року, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього, у тому числі поруки, які забезпечують виконання зобов`язань за Кредитним договором, без необхідності внесення змін до відповідних договорів, перейшли від АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Фінанова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Як убачається з відповіді Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) від 17 червня 2021 року, згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчий лист №2-34/2011 від 21 листопада 2012 року Вишгородського районного суду про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225719,68 гривень, на виконанні не перебуває. Станом на 17 червня 2021 року відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач є боржником, тобто стороною виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 50435044, у рамках якого просить зняти арешт з майна.

Відповідно до абзацу 5 пункту 1 та 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня

2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Таким чином, особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. А за таким позовом позивач має бути відповідачем у справі.

У разі звернення до суду із такою вимогою у порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, а помилково прийнявши позовну заяву до розгляду, під час судового розгляду, суд має закрити провадження на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 8 вересня

2021 року №369/3757/20 (провадження №61-3588св21).

Аналогічні висновки також містяться в постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року №204/2494/20 (провадження №61-12505св20), від 24 травня 2021 року

№ 712/12136/18 (провадження 61-4726сво19), від 24 червня 2021 року № 127/11276/20 (провадження 61-882св21), Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року №904/51/19 (провадження №12-122гс19).

Згідно із частинами п`ятою та шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, вимоги позивача боржника у виконавчому провадженні не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач ОСОБА_1 одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Так, згідно з частинами третьоюп`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно із частиною другою статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату № 72555 від 13 вересня 2021 року, а тому сплачена сума судового збору підлягає поверненню на користь позивача.

Враховуючи вищевказане, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VІІ ЦПК України, а не у порядку цивільного судочинства, а тому провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а також про повернення сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись статтями 255, 256, 353-354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби Київської області (м. Київ, площа Лесі Українки, 1, ) повернути позивачу ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, сплачений відповідно до квитанції про сплату від 13 вересня 2021 року (квитанція № 72555; одержувач: ГУК у Київській області/Вишгород. міс/22030101; ; П/Р: UA 0010788; МФО: 800008, код авторизації: 003089;

ID транзакції ; номер терміналу: 200010031).

Роз`яснити позивачу положення частини другої статті 256 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 7 грудня 2021 року.

Суддя О.П. Лукач