Справа № 428/2667/21
Провадження №2/428/901/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про звільнення від стягнення аліментів, яку мотивував тим, що з 14.01.2012р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. За заявою відповідача ОСОБА_4 27.09.2019р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було видано судовий наказ про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Однак, діти проживають з позивачем ОСОБА_1 з моменту звернення відповідача ОСОБА_4 до суду з заявою про видачу судового наказу і по теперішній час та повністю перебувають на його утриманні. У грудні 2019р. позивач ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів, однак предметом розгляду тієї справи було нецільове використання відповідачем аліментів. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить звільнити його від обов`язку сплачувати аліменти за судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.09.2019р.

11.05.2021р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив представника відповідача адвоката Суткової Р.А. на позовну заяву, який мотивований тим, що з 03.09.2020р.виконавче провадження №60652630 з примусового виконання судового наказу від 27.09.2019р. у справі №428/8793/19 завершене, що підтверджується відомостями з ЄДРВП та постановою державного виконавця від 03.09.2020р. про повернення стягувачу виконавчого документа. Тобто, з 03.09.2020р. з позивача аліменти на утримання дітей не стягуються, тому позовні вимоги являються безпідставними. Крім того, в провадженні суду є справа №428/14406/19 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові пояснив, що з 2012р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. За рішенням суду у грудні 2019р. шлюб між сторонами було розірвано. З серпня 2019р. діти мешкають з ним, він їх повністю утримує, однак рішення суду щодо визначення місця проживання дітей не має. При цьому, в серпня 2019р. відповідач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Він не оскаржував судовий наказ, оскільки між ним та відповідачем існувала усна домовленість щодо не пред`явлення наказу до виконання. Однак, у грудні 2019р. ним було отримано постанову про примусове виконання зазначеного судового наказу. З серпня 2020р. по теперішній час примусове виконання судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей завершене за заявою його колишньої дружини. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у вступному слові пояснив, що зазначена справа стосується саме зміни обставин проживання дітей разом з батьком, а не з матір`ю. Рішення суду щодо визначення місця проживання дітей з батьком не має, вважає зазначений факт встановленим у судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_3 у вступному слові пояснила, що судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей був виданий судом 27.09.2019р., який не був скасований за заявою позивача, а відтак на той момент позивач погоджувався, що діти мешкають разом з відповідачем. Крім того, у рішенні про розірвання шлюбу між сторонами також зазначено про відсутність спору щодо місця проживання дітей. Стороною відповідача заперечується той факт, що діти з добровільної згоди відповідача проживають з позивачем, він їх утримує та не надає для спілкування після пред`явлення відповідачем судового наказу про примусове його виконання. Станом на теперішній час судового рішення щодо визначення місця проживання дітей не має. Більш того, з серпня 2020р. з позивача аліменти на утримання дітей не стягуються, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В подальшому надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 14.01.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №7, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 . Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 03.04.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №260, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 21.08.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №646, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.11.2019р. по цивільній справі №428/10071/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позовні вимоги задоволені, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 14.01.2012р., актовий запис №7. Відповідно до копії судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.09.2019р. по цивільній справі №428/8793/19 за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, наказано стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до копії висновку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради від 09.07.2020 року №2936, орган опіки та піклування СМР вважає можливим визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , так і з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №60652630 від 03.09.2020р., державним виконавцем Сєвєродонецького МВДВС Східного МУМЮ (м. Харків) при примусовому виконанні судового наказу №428/8793/19, виданого 27.09.2019р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідносин, а також його анулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналогічна вимога зазначена у ст. 273 СК України, за якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати аліментів можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів на підставі судового рішення.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що на момент видачу судового наказу про стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останні проживали разом з матір`ю. При цьому, суд зауважує, що в установленому чинним законодавством України порядку позивач ОСОБА_1 не оскаржував судовий наказ про стягнення аліментів, що ним не заперечувалось у судовому засіданні. При цьому, суд не може прийняти посилання позивача ОСОБА_1 на те, що з серпня 2019р. діти мешкають разом з ним, як підставу для звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки зазначена обставина не підтверджена ним жодними доказами, про що свідчать матеріали справи. Крім того, станом на дату розгляду зазначеної справи рішення суду щодо визначення місця проживання дітей відсутнє і між сторонами наявний спір, оскільки стороною відповідача заперечується добровільна згода на проживання дітей з батьком. Більш того, матеріалами справи та поясненнями як позивача ОСОБА_1 так і представника відповідача ОСОБА_3 встановлено та підтверджено відповідно, що з серпня 2020р. аліменти з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей в примусовому порядку не стягуються.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від стягнення аліментів.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відмову у задоволенні позову, суд приходить до висновку про відсутність судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_7 ) про звільнення від обов`язку сплачувати аліменти на підставі судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.09.2019 року на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.08.2019р. і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович