ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3049/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.,

з секретарем - Гаврилюк О.В. за участю представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, ВСТАНОВИВ : У вересні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Позивач за змістом заявленого позову посилається на наступні обставини. З 09.07.1988 позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі у період якого придбали квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2019 шлюб між подружжям розірвано.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про поділ майна, позивач просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, в порядку поділу майна визнати за позивачем та відповідачем по Ѕ частини майна. Ухвалою суду від 05.10.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в підготовче судове засідання на 11.11.2020

Ухвалою підготовчого судового засідання від 11.11.2020 справа призначена до розгляду по суті на 30.11.2020. 13.01.2021 відповідачем надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з наступних підстав. У 1988 році між сторонами було зареєстровано шлюб. На момент укладення цього шлюбу і протягом 12 років після його реєстрації подружжя проживало у м. Миколаєві разом з її матір`ю в квартирі, яка належала останній. Після народження доньки в 1996 році колишня дружина звільнилася з роботи і з того часу ніде не працювала. З листопаду 1992 року відповідач влаштувався працювати в приватну виробничо-торгову фірму «ГЕВЕЯ», засновником і власником якої був ОСОБА_5 , і протягом більше 15 років працював у належних йому приватних компаніях водієм. У 1996 році ОСОБА_5 повідомив, що відкриває бізнес у м. Києві і запропонував разом з ним переїхати з м. Миколаєва працювати водієм у м. Києві. Перші чотири роки після переїзду у м. Київ відповідач проживав на орендованих квартирах. Дружина з дочкою у той період часу проживали у м. Миколаєві і переїжджати до Києву наміру не мали, так як колишня дружина вважала, що в Києві їй та дочці не будуть забезпечені належні житлові умови. Власних коштів для придбання квартири у Києві сім`я на той час не мала і не могла мати, оскільки, як позивач з 1996 року ніде не працювала і єдиним джерелом наповнення сімейного бюджету була заробітна плата відповідача. Знаючи усі наведені вище обставини, ОСОБА_5 у жовтні 2000 року подарував відповідачу 95 000 грн. для купівлі квартири у м. Києві, що підтверджується складеною ним особисто заявою. Отримавши в дарунок від ОСОБА_5 зазначену вище суму коштів, відповідач особисто 21.10.2000 уклав договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за яку сплатив 94 283, 00 грн. Відтак, спірна квартира є особистою приватною власністю відповідача, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав недоведеності.

01.02.2021 представником позивача надано відповідь на відзив у якому обставини, про які висказує відповідач позивачем не визнаються. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, пославшись на пояснення надані суду та обставини викладені в заявах по суті справи. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.07.1988 між між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований шлюб в Палаці урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис 873. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2019 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 09.07.1988 в Палаці урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис 873. За договором купівлі продажу від 21.10.2000, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , відповідач придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно Реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 26.10.2000 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 . Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що майно придбане у шлюбі, за спільні кошти подружжя, відтак є їх спільною сумісною власністю. Відповідачем заперечується факт придбання майна за спільні кошти, оскільки як вказує відповідач спірна квартира придбана за рахунок подарованих йому особисто коштів, відтак є особистою приватною власністю відповідача. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Слід зазначити, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову не спростовані, та не надано суду доказів на підтвердження придбання квартири за власні кошти, як і не надано доказів, які б унеможливлювали поділ квартири, як спільного майна подружжя. Посилання відповідача на заяву, відповідно до якої ОСОБА_5 у 2000 році подарував ОСОБА_2 95000 грн. для придбання квартири АДРЕСА_1 суд вважає важливими, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного.

Вказана заява не є правочином в розумінні ст. 202 ЦПК України, відтак не спростовує правомірності набуття майна подружжям за час перебування у шлюбі. Крім того, доходи відповідача, набуті у шлюбі є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Інші докази відповідача не спростовують висновків суду щодо придбання майна в шлюбі та розподіл його між подружжям на праві спільної сумісної власності. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що спірна квартира придбана в період шлюбу, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження, зокрема, придбання квартири за власні кошти, суд вважає, що позов про визнання за сторонами в порядку поділу спільного майна подружжя по 1/2 частин на квартиру АДРЕСА_1 за кожним з подружжя, є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пдлягає стягненню з відповідача на користь позивача стягнути сплачений останньою судовий збір в розмірі 6000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12-13, 77, 81, 82, 89, 141, 258-259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, СК України, ст. 372 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна - задовольнити. Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 до ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 6000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2021.

Суддя: Комаревцева Л.В.