справа № 208/8890/20
№ провадження 2/208/176/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

секретаря судового засідання - Задьори В.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Чубенка Л.І.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Демінова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора «про усунення від права на спадкування», -

встановив:

1.Позиція позивача.

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільний позов заявлений до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, уточнив який заявив позовні вимоги про усунення ОСОБА_4 від права спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що позивач є дружиною, а відповідач рідною донькою, по відношенню до ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_5 відповідач не підтримувала стосунки з батьком, не цікавилася його життям, не надавала йому допомоги.

В свою чергу, позивач стверджує що з померлим проживала та підтримувала близькі стосунки близько 19 років, та 13 березня 2020 року зареєстровано було шлюб між нею та ОСОБА_5 , що було його рішенням.

Після смерті ОСОБА_5 , відкрилася спадщина до складу якої увійшло наступне майно: квартира АДРЕСА_1 (до перейменування - Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, автомобіль ВАЗ, мотоцикл «Ява-350», гараж в ГБК «Центральний».

23 вересня 2020 року позивач звернулася до Першої кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відкритої після смерті чоловіка ОСОБА_5 , на підставі чого заведено спадкову справу реєстраційний № 66461124.

Крім неї, також і відповідач ОСОБА_6 також подала заява про прийняття спадщини відкритої після смерті батька ОСОБА_5 , з чим вона не згодна та проти чого заперечує, так як за останні роки її чоловік ОСОБА_5 тяжко хворів на онкологічне захворювання, що потребувало значних витрат на його лікування, дослідження, надання його медичної допомоги, придбання ліків, догляд за ним, але від цього відповідач ухилилася, жодної участі у житті батька не прийняла, допомоги не надавала.

Коли ОСОБА_5 помер, то вона несли витрати з його поховання.

А тому враховуючи ч. 5 ст. 1224 ЦК України, вважає що відповідач як донька померлого будучи обізнана про стан здоров`я батька, його потребу у допомозі доньки в його житті та лікуванні, ухилилася від надання допомоги батьку, який через тяжку хворобу знаходився у безпорадному стані, так як остання мала таку можливість була матеріально забезпечена, що підтверджує умисність такого ухилення, та є підставою для усунення останньої від права на спадкування спадщини відкритої на час смерті спадкодавця.

В судовому засідання позивача зазначила, що відповідача особисто не повідомляла про стан здоров`я чоловіка та його хворобу, також не була свідком того, що б ОСОБА_5 дзвонив доньці або спілкувався з нею за час хвороби, але вважає що всі родичі чоловіка були обізнані про стан його здоров`я, а тому і його донька ОСОБА_7 повинна була знати що батько потребує допомоги і участі у його житті, але ніхто з родичів не навідав його за час хвороби і допомоги не надав.

2.Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, скориставшись своїм правом подав відзив на позов.

Згідно до позиції відповідача, стосунки з батьком ОСОБА_5 відповідач підтримувала постійно, але навідувала не дуже часто, а також батько спілкувався як з нею, так і з онуками - її дітьми, навідуючи їх в неї удома. Щодо позивача, то про те, що остання є дружиною батька було для неї несподіванкою, бо батько проживав сам, і позивача ніколи вона не бачила.

Крім того, між відповідачем та ОСОБА_5 , були складні стосунки, що пов`язано з тим, що за життя батько відповідача покинув її та її матір, пішов від них, після чого деякий час не підтримував стосунки з нею.

У квартирі батька по АДРЕСА_2 була тричі, в останній раз за 3 роки до його смерті, і в його квартирі були лише речі батька, ніякої жінки або жіночих речей у квартирі батька не було. Батько не дуже бажав спілкуватися та підтримувати стосунки, чому їй не було відомо. Але все одно вона спілкувалася із батьком. Батько постійно збирав гроші, але їх не витрачав. У батька є рідний брат, її дядько та донька дядьки з якими вона підтримує стосунки, з ними також спілкувався і її батько. Про те що батько хворів або потребував допомоги, на батько, ні інші особи з яким він спілкувався їй не повідомляли, та вона про це не була обізнана.

А тому, шодо позиції позивача про ще вона нібито ухилилася від надання допомоги батькові ОСОБА_5 , вона категорично це відхиляє.

Крім того, в період з 21 лютого 2020 року по 26 серпня 2020 року як зазначено відповідачем, вона знаходилася за межами держави, і в зазначений період батько, позивач або будь-які інші особи не повідомляли їй ні про хворобу батька, ні про його стан здоров`я. Крім того, батько або будь-яка інша особа не повідомляли її і про те, що останній потребує її допомоги. Про хворобу батька, і про те що він помер та відбудеться поховання, відповідач дізналася за півгодини до його поховання, та одразу прибула на похорони до батька, де і побачила позивачку.

А тому твердження позивача про наявність підстав для усунення її від права на спадкування після смерті батька з підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України є безпідставні, так як позивачем не доведено, що ОСОБА_5 мав безпорадний стан, який потребував сторонньої допомоги, в тому числі саме допомоги відповідача, що вона мала змогу надавати таку допомогу, та що вона була обізнана про такий стан здоров`я батька, та ухилилася від надання йому допомоги.

При вирішенні спору, просила врахувати правову позицію Верховного суду у справах № 321/1573/17-ц від 04 березня 2019 року, № 210/2254/15-ц від 18 квітня 2019 року, № 589/3209/16-ц від 31 жовтня 2018 року, і у задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Під час судового розгляду відповідач ОСОБА_2 стверджувала, що протягом 2020 року перебувала за межами держави, і ніхто ні батько, ні інші особи не повідомляли про хворобу батька, або про те, що останній потребував її допомоги. У батька була можливість у разі потреби в її допомоги повідомити її про це, але таких відомостей вона від нього не отримувала, а про його хворобу та діагноз дізналася лише на його похованні.

Також просила врахувати, що вона 21 серпня 2021 року змінила прізвище, уклав шлюб із ОСОБА_8 , про що зроблено актовий запис № 291 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), змінив дошлюбне прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 (а.с. 149), що також підтверджено копіє паспорту (а.с. 150).

3.Позиція 3-ої особи.

3- особа, будучи обізнана про дату, час та місце судового розгляду цивільної справи, не скористалася своїм правом до суду не прибула, заяв і клопотань не подавала, також не подала відзиву або письмових пояснень по суті спору.

4.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

28 грудня 2020 року позивачем ОСОБА_1 подано позов до провадження суду.

02 лютого 2021 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 , в порядку загального позовного провадження.

01 березня 2021 року представником відповідача адвокатом Деміновим О.І. подано заяву про відвід судді Похвалітої С.М..

01 березня 2021 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі судді Похвалітої С.М., заяву адвоката Демінова О.І. про відвід судді - задовольнив, відвів суддю Похваліту С.М. від розгляду даної справи.

01 березня 2021 року відповідачем подано відзив на позов.

02 березня 2021 року проведено повторне автоматизоване розподілення судової справи між суддями, і дана справа передана до провадження судді Івченко Т.П..

03 березня 2021 року позивачем подано позовну заяву у редакції станом на 03 березня 2021 року.

03 березня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив.

24 березня 2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

07 червня 2021 року позивачем ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, шляхом витребування доказів.

07 червня 2021 року заява ОСОБА_1 про витребування доказів, задоволена частково.

03 серпня 2021 року отримано відповідь КНП ЦППМСД № 3 щодо обліку та стану здоров`я ОСОБА_5

04 серпня 2021 року отримано відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

02 вересня 2021 року позивачем подано додаткові докази.

02 вересня 2021 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження.

16 листопада 2021 року відповідачем подано свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища.

5.Фактичні обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_11 , батьками якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , про що зроблено актовий запис № 1659 від 24 червня 1982 року Міським відділом РАГЗ м. Дніпродзержинська (а.с. 31).

13 лютого 1986 року ОСОБА_13 і ОСОБА_1 розірвали шлюбу, про що зроблено актовий запис № 89 від 13 лютого 1986 року відділом РАГС Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська (а.с. 7).

28 січня 2006 року ОСОБА_11 і ОСОБА_14 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 22 від 28 січня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 32), згідно до чого змінено прізвище ОСОБА_11 з ОСОБА_15 на ОСОБА_9 .

28 квітня 2009 року ОСОБА_1 отримала призначення пенсії за віком, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с. 14).

На 2020 рік, розмір пенсійних виплат ОСОБА_1 становив у розмірі 1793 гривні 04 копійки на липень та серпень 2020 року (а.с. 15), що також підтверджено довідкою про доходи (а.с. 102).

05 березня 2020 року ОСОБА_5 , 1952 року народження, поставлений на «Д» облік в ОДВ, згідно до довідки онкодиспансерного відділення КНП КМР «МЛ № 9» (а.с. 12).

Стороною позивача підтверджено понесення витрат на лікування ОСОБА_5 за період з березня по вересень 2021 року шляхом надання чеків та квитанцій (а.с. 103-109), які згідно до пояснень позивача під час судового розгляду, саме померлий збирав та зберігав.

ОСОБА_5 отримував доходи у виді пенсії розмір якої на серпень 2020 року дорівнював 3160,00 гривень, що підтверджено довідкою про доходи на ім`я ОСОБА_5 виданої Кам`янським об`єднаним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області, як особа що отримував пенсію за віком (а.с. 97).

13 березня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Кам`янське Дніпропетровської області, і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка міста Сланці Ленінградської області Російської Федерації, зареєстрували шлюб, про що проведено актовий запис № 66 від 13 березня 2020 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що зроблено актовий запис № 1001 від 15 вересня 2020 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 9).

Згідно довідки про причину смерті виданої лікарем ОСОБА_16 від 15 вересня 2020 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років від онкологічного захворювання (а.с. 13).

Також, згідно до відповіді на ухвалу суду, КНП ЦППМСД № 3 від 03 серпня 2021 року повідомило, що ОСОБА_5 наглядався у медичному закладі, захворів на початку вересня 2019 року, та йому було встановлено діагноз пневмонії ІІІ гр, із супутними захворюваннями, 07 лютого 2020 року був оглянутий лікарем онкологом, із встановленням діагнозу щодо онкологічного захворювання, якому з 15 травня 2020 року були призначені анальгетики. Згідно до медичних даних з 02 липня 2020 року ОСОБА_5 потребує постійного догляду. Станом на 01 вересня 2020 року відображено встановлення загальний стан хворого ОСОБА_5 , як тяжкий. Та, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, діагноз ракова інтоксикація, периферичний рак верхньої частки лівої легені (а.с. 88), що також підтверджено довідкою (а.с. 89), випискою (а.с. 90, 110, 111), ендоскопічним дослідженням (а.с. 91), томографічним дослідженням (а.с. 92-95),

15 вересня 2020 року ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , був похований ОСОБА_1 , на ім`я якої видано свідоцтво про поховання - реєстраційний номер 837 від 15 вересня 2020 року (а.с. 10), та понесені витрати на поховання останнього (а.с. 112).

23 вересня 2020 року зареєстровано спадкову справу № 655/2020 - спадкодавець ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 у Першій кам`янській державній нотаріальній конторі (а.с. 11).

21 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_4 змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , з підстав укладення шлюбу (а.с. 149).

5.1.Свідки позивача:

ОСОБА_17 зазначила, що позивача знає по роботі з 1994 року. З померлим ОСОБА_18 познайомилася як з чоловіком ОСОБА_19 , який їй допомагав у роботі. Знає що ОСОБА_18 у 2020 році став дуже хворіти. Коли була на дні народження ОСОБА_18 , то він сказав що він спілкується із донькою. Знає що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підробляли, так як потребували забезпечення на старість.

ОСОБА_20 , повідомила що є сусідкою позивачки з якої знайома з 2000-х років, так як ОСОБА_1 проживає по Звенигородській з доньками. Їй відомо, що коли ОСОБА_1 познайомилася із ОСОБА_21 , то вони стали жити в неї разом, робили ремонт у квартирі, а вже пізніше переїхали до житла ОСОБА_15 . Зараз у квартирі позивача проживає донька ОСОБА_1 , а ОСОБА_19 у квартирі ОСОБА_15 . Коли спілкувалася із ОСОБА_21 той скаржився на своєї здоров`я, повідомив їй що в нього є донька але він з нею не бажає спілкуватися.

ОСОБА_22 знала ОСОБА_18 як сусіда, який їй розповідав що має доньку, та що колишній дружині і доньці все залишив та пішов. Коли ОСОБА_18 захворів, то інколи за проханням ОСОБА_19 залишалася із ним вдома, поки та ходила з ліками або в магазин. Знає що між донькою померлого та самим ОСОБА_18 не було спілкування, так як вони не бажали спілкуватися. Відповідачку побачила вперше на похованні ОСОБА_18 .

5.2.Свідки відповідача:

ОСОБА_23 повідомила, що вона є донькою брата померлого ОСОБА_5 , який за життя ходив до неї для підтримання стосунків, але ніякого спільного проживання померлого із позивачем вона не підтверджує. Знає, що перед смертю ОСОБА_5 , позивач знаходилася із померлим. ОСОБА_5 за життя обліковувався на Ігрені, з приводу алкоголізму та наркоманії. ОСОБА_5 проживав у квартирі один. А позивача вона бачила раз на рік, поли ОСОБА_5 на своїй машині, яку він брав також раз на рік їздив на батьківщину. За своє житті ОСОБА_5 все що купував - техніку побутову зберігав не розпаковуючи, робив накопичення. ОСОБА_5 мав лише одну доньку ОСОБА_7 , інших дітей не мав. Їй ОСОБА_5 казав що він содзвонюється із ОСОБА_7 , підтримує з нею зв`язок, спілкувався з нею раз на місяць. Знає що ОСОБА_18 лежав у лікарні із запаленням легенів, але ОСОБА_7 вона про це не сповіщала, бо та працювала у Польщі, заробляючи гроші на виховання та утримання дітей. Про те що батько помер, її родичка повідомила ОСОБА_7 , за пів години до поховання, після чого з`ясувалося що ОСОБА_7 вже повернулася із Польщі до України, та одразу приїхала на поховання. Також ОСОБА_7 пропонувала ОСОБА_19 прийняти матеріальну участь у похованні батька.

6.Норми права застосовані судом.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 5 ст. 1224 ЦК України - За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

7.Висновки та мотиви судового рішення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Фактично судом встановлено, що по відношенню до померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 є дружиною, а відповідач ОСОБА_24 є його рідною донькою, тобто в розумінні ст. 1261 ЦК України, як позивача так і відповідач віднесені до першої черги спадкування на спадщину відкриту на час смерті спадкодавця - ОСОБА_5 .

На час розгляду справи по суті, позивачем ОСОБА_1 заявлено про усунення відповідача ОСОБА_2 , яка є донькою померлого, від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому стороною позивача надано доказ про те, що 23 вересня 2020 року зареєстровано спадкову справу № 655/2020 - спадкодавець ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 у Першій кам`янській державній нотаріальній конторі (а.с. 11), але доказ того, що саме відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відкритої після смерті батька ОСОБА_5 , позивачем доказу не надано, і заяв і клопотань щодо встановлення заявлених обставин під час підготовчого провадження стороною позивача (витребування доказів - копії спадкової справи, тощо) не заявлялося.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо усунення позивача від права на спадкування, позивач посилається на приписи ч. 5 ст. 1224 ЦК України, якою передбачено, що За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Так, позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Що також підтверджено і роз`ясненнями, викладеними у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанова Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 481/985/19).

Таким чином ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18) у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки, а відповідачка мала можливість її надати, проте свідомо ухилялася від обов`язку щодо її надання. Позивачка не заперечувала ту обставину, що вона або ОСОБА_5 особисто не повідомляли відповідачку про стан здоров`я батька, його хворобу та те, щ останній потребує отримання допомоги саме від доньки, у зв`язку з його хворобою.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення відповідачки від надання допомоги.

Так само не може бути підставою для усунення від спадщини та обставина, що відповідачка не несла матеріальних витрат на його лікування так і на поховання батька, оскільки у даній категорії справ підлягають встановленню обставини, які існували за життя спадкодавця, а не після його смерті.

А тому, на підставі вище зазначеного, суд встановив що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення ОСОБА_2 - доньки померлого, від права на спадкування за законом після смерті її бать ОСОБА_5 .

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є такими що не підлягають задоволенню вцілому.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

8.Судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 понесла судові витрати на суму 840,80 гривень при зверненні із позовом, що підтверджено квитанцією (а.с. 1).

Також позивачем ОСОБА_1 понесені витрати з оплати судового збору при зверненні із заявою про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень (а.с. 67).

Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, понесені витрати позивачем по сплаті судового збору, підлягають покладенню на позивача.

Інших заяв щодо понесених витрати та їх розмір сторонами на час розгляду справи, не заявлялися.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора «про усунення від права на спадкування» - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати понесені стороною позивача, покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована - АДРЕСА_4 .

Третя особа - Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, м. Кам`янське Дніпропетровської області вул. Сачка, будинок № 5 офіс № 49.

Повний текст судового рішення складений 07 грудня 2021 року.

Суддя Івченко Т. П.