Справа № 316/1780/20
Провадження № 2/316/116/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Бульби О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Журавльовій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обов`язків внаслідок виробничої травми, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2020 року позивач ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Фоменко Аліна Сергіївна, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 250 000 грн., судовий збір в розмірі 3750 грн. та витрати на (правову) правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 12.07.2007 року по 02.04.2019 року вона перебувала у трудових відносинах з ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом». 30.05.2018 року вона прийшла на роботу, згідно з графіком в зміну з 07 години 00 хвилин, отримала від майстра ОСОБА_2 змінне завдання та пішла виконувала роботи з шпаклювання і фарбування віконних блоків, укосів та стін адміністративної будівлі. Близько о 09 годині 50 хвилин, отримавши дозвіл на відвідування санвузлу, при пересуванні вниз на першій сходинці оступилася, втратила рівновагу і впала на сходи. Швидка допомога госпіталізувала її в травматологічне відділення ДЗ «СМСЧ №1» м.Енергодар Запорізької області де їй було встановлено діагноз: закрито черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забита рана голови, компресійний осколковий перелом тіла Th4, Th10 хребців без порушення функції спинного мозку. 13.06.2018 року було складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, яким встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався під час виконання трудових обов`язків на території підприємства, протягом робочого часу, тобто визнано таким, що пов`язаний із виробництвом. 11.12.2018 року їй була встановлена ІІІ група інвалідності, причина інвалідності «трудове каліцтво». 02.04.2019 року вона звільнилася за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Позивач стверджує, що у зв`язку з трудовим каліцтвом, яке вона зазнала під час роботи, у неї значно погіршилося здоров`я, що призвело і призводить до порушення особистих немайнових прав, порушення нормальної життєдіяльності, відсутністю повноцінного особистого та суспільного життя, частковим порушенням відносин з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, відсутністю вільного пересування, порушенням планів на подальше життя, та враховуючи обсяг заподіяних моральних страждань, їх характер і тривалість, вважає що сума відшкодування моральної шкоди заподіяної відповідачем становить 250 000 грн.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.06.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.44).

Ухвалою суду від 19.08.2020 року по справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.135).

В судове засідання позивач не з`явилась, 10.11.2020 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.139).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення відповідно до тексту позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши пояснення відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на те, що комісією із спеціального розслідування нещасного випадку було проведено у період з 31.05.2018 року по 13.06.2018 року спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 30.05.2018 року за результатами якого було встановлено що травми ОСОБА_1 отримала через особисту необережність та було визначено, що не вбачається дій або бездіяльності з боку потерпілої, працівників ВП ЗАЕС, а також сторонніх осіб, які б могли призвести до настання нещасного випадку. Рішення спеціальної комісії щодо результатів спеціального розслідування не були оскаржені потерпілим або іншими особами. Роботодавець створив на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Заслухавши сторони по справі, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ВП «ЗАЕС» від 12.07.2007 року позивач була прийнята на роботу в управління будівництва, дільниці оздоблюваних робіт №1 малярем третього розряду та в подальшому згідно наказу ВП «ЗАЕС» від 18.03.2015 року була переведена малярем четвертого розряду бригади №1 дільниці опоряджувальних робіт управління будівництвом, що підтверджується записом в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с.28).

24.05.2018 року було видано наряд-допуск №207, де відповідним керівником робіт була призначена ОСОБА_2 , відповідальним виконавцем маляр 4 розряду ОСОБА_4 , членом бригади маляр 4 розряду ОСОБА_1 (а.с.67-69).

30.05.2018 року позивачу майстром ОСОБА_2 було видано змінне завдання. Перед початком роботи відповідальним керівником робіт ОСОБА_2 проведено цільовий інструктаж з безпечного виконання робіт з інструментами та пристроями в обсязі інструкції з охорони праці ОО.СУ.ОТ.53-17, щодо безпечних маршрутів пересування, з використання засобів індивідуального захисту, дотримання вимог з охорони праці під час виконання малярних робіт, з реєстрацією в «Журналі видачі змінних завдань» ОО.СУ.ЖР.43-285 (а.с.65-66). О 09 годині 50 хвилин з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві.

Згідно з вимогами «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 комісією із спеціального розслідування нещасного випадку утвореного наказом від 31.05.2018 року №762р Головного управління Держпраці у Запорізькій області, у період з 31.05.2018 року по 13.06.2018 року було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався у адміністративній будівлі управління будівництва ВП ЗАЕС 30.05.2018 року, про що складено акт за формою Н-5 від 13.06.2018 року (а.с.95-100).

Спеціальна комісія обстежила місце де стався нещасний випадок, що підтверджується протоколом огляду місця, де стався нещасний випадок від 30.05.2018 року (а.с.73), допитала осіб свідків нещасного випадку, одержала письмові пояснення, що підтверджується протоколами опитування, пояснювальними записками (а.с.75-88).

За результатами спеціального розслідування комісія прийшла до висновку, що оскільки потерпілою виконувались трудові обов`язки за режимом роботи підприємства, нещасний випадок стався під час перебування потерпілої на території підприємства, для виконання завдань протягом робочого часу, то відповідно до п.п.1,2 п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232, нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний із виробництвом (а.с.89-100).

Також за результатами спеціального розслідування комісія не вбачає дій або бездіяльності з боку потерпілої, працівників ВП ЗАЕС, а також сторонніх осіб, які б могли призвести до настання нещасного випадку (а.с.95-100).

З 30.05.2018 року позивач перебувала на лікуванні.

Наказом №89-з від 02.04.2019 року позивач звільнився за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Після звільнення позивач продовжила лікування, та 24.12.2019 року позивачу було повторно встановлено третю групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності 35 відсотків (а.с.27).

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У разі відсутності доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи.

В матеріалах справи мається медична документація, щодо лікування позивача (а.с.32-41), але надані позивачем виписки із карти амбулаторного хворого, епікризи, не можуть об`єктивно свідчити про причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

На виконання вимог законодавства, роботодавець створив на робочому місці умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Порушень зазначених вимог роботодавцем не встановлено (а.с.54-62).

Позивачем не обґрунтовано якими неправомірними діями чи бездіяльністю їй заподіяно моральну шкоду, причинного зв`язку між діями та шкодою, вини у її завданні зі сторони відповідача.

Рішення спеціальної комісії щодо результатів спеціального розслідування не були оскаржені потерпілим або іншими особами. Не надходили скарги або незгода, акти Н-5 та Н-1 не оскаржені та не скасовані (а.с.89-100).

Відповідно до положень ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Аналізуючи норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 139, 173, 221, 231, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 264-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення в повному обсязі складено 09.02.2021 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. М. Бульба