Справа № 306/147/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д.і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Кредитної спілки «Міст» на рішення Свалявського районного суду від 15 березня 2021 року (у складі судді Ганчак Л.Ф.) за позовом Кредитної спілки «Міст» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Міст» (надалі Спілка) звернулася до суду з позовом у січні 2021 р.

Просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 113 360 грн. і 2270 грн. у відшкодування судового збору.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 21 жовтня 2010 р. між сторонами було укладено договір № 211010 про реструктуризацію боргу за договором про реструктуризацію боргу про надання кредиту № 040508. Реструктуризація проведена на суму 26 000 грн. строком на 84 місяці (21 жовтня 2010 р. по 21 жовтня 2017 р.).

Згідно з п.3.6 Договору позичальник зобов`язався сплачувати кредитору відсотки за користування коштами в розмірі 4% місячних від залишкової суми тіла боргу.

Позичальником не повернуті позичені кошти.

Договором встановлений строк його дії 84 місяці, отже позичальник згідно зі ст. 255 ЦК України мав право виконати умови договору до 21 жовтня 2017 р. Відсотки за користування коштами нараховувалися лише в межах погодженого сторонами строку дії договору реструктуризації станом на 21 жовтня 2017 р.

Отже станом на 21 жовтня 2017 р. заборгованість відповідача перед Спілкою становить 113 360 грн. із яких: 26 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 87 360 грн. нараховані та несплачені відсотки в межах строку дії договору.

Рішенням Свалявського районного суду від 15 березня 2021 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Спілка просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-п.4.2 договору про реструктуризацію боргу встановлено його дію до повного погашення боргу та сплати відсотків;

-Спілка просила суд поновити строк для звернення до суду з позовом у зв`язку з фінансовими труднощами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд констатував, що право позивача є порушене, проте в зв`язку зіспливом строку позовної давності та наявністю заяви відповідача про застосування строків позовної давності в задоволенні позовних вимог відмовив на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та нормам матеріального закону, який регулює спірні правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2010 р. між сторонами було укладено договір № 211010 про реструктуризацію боргу за договором про реструктуризацію боргу по договору про надання кредиту № 040608 (а.с.5-6).

Відповідно до п.1.1 указаного договору у зв`язку із несплатою часток тіла кредиту та нарахованих відсотків по ньому позичальником, кредитор проводить реструктуризацію кредиту позичальника в розмірі 26 000 грн. строком на 84 місяці з 21 жовтня 2010 р. по 21 жовтня 2017 р.

15 березня 2021 р. відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.23). Просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, оскільки договір було укладено до 21 жовтня 2017 р.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як видно з матеріалів справи, строк дії договору було встановлено до 21 жовтня 2017 р., отже останнім днем для подачі позову було 22 жовтня 2020 р., проте Спілка звернулася до суду з позовом у січні 2021 р., що підтверджується штемпелем суду першої інстанції на позовній заяві (а.с.1), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем.

При зверненні до суду з позовом Спілка просила поновити строк для звернення до суду з позовом і указувала на те, що не могла зробити це вчасно в зв`язку з важким фінансовим становищем і неможливістю сплатити судовий збір.

Суд першої інстанції надав правову оцінку такому клопотанню і констатував про неповажність указаних причин пропуску строку звернення до суду.

Довід апеляційної скарги про те, що п.4.2 договору про реструктуризацію боргу встановлено його дію до повного погашення боргу та сплати відсотків не заслуговує на увагу, оскільки сам позивач у своєму позові вказує, що строк дії договору про реструктуризацію установлений 84 місяці, тобто до 21 жовтня 2017 р. і саме до цього часу позичальник мала виконати його умови. У свою чергу Спілка має звернутися до суду з позовом до 22 жовтня 2020 р., чого зроблено не було.

Установивши, що строк погашення боргу в повному обсязі сторонами визначено до 21 жовтня 2017 р., а позов пред`явлено 29.01.2021 р., є усі підстави констатувати про пропуск строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого просив відповідач у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом за захистом свого права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Міст» залишити без задоволення.

2. Рішення Свалявського районного суду від 15 березня 2021 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4. Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 р.

Судді: