Справа №206/5724/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі :

головуючого судді - Радченко В.Є.

за участю секретаря - Степанюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: м.Львів, вул. Валова,11) про визнання правочину недійсним, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання правочину недійсним, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.01.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір кредиту №Z29.00403.006190475 та Додаток №1 до нього. Зазначений договір та додаток підписав позивач - ОСОБА_1 у якості позичальника, та відповідач - АТ "Ідея Банк" в особі уповноваженого представника, ПІБ та ідентифікація якої не вказано в преамбулі тексту договору та не містить підпису під текстом договора. Крім цього, договір не відповідає вимогам статті 203 ЦК України та ч.ч.2,3 ст.215 ЦК України. Вважає цей договір таким, який було укладено з численним порушенням закону. Крім цього, внаслідок незаконних дій з боку відповідача, позивач зазнав душевних страждань, а саме представниками відповідача починаючи з червня 2020 року було здійснено неодноразові телефонні дзвінки його родичам та дружині ОСОБА_2 про те, що він є шахраєм, який взяв в банку гроші і не хоче повертати, що призвело до з`ясування відносин, сварок і в кінцевому результаті до погіршення стосунків з дружиною. Наслідком цього стало бажання дружини розірвати з ним шлюб. Також, представниками банку у той же час було здійснено дзвінки його партнерам по бізнесу, яким вони також розповсюджували та повідомляли неправдиву інформацію про те, що позивач шахрай, і шахрайським шляхом заволодів грошима банку, і зараз має велику заборгованість. Казали, щоб не мали з ним справ, бо він неплатіжноспроможний як партнер по бізнесу, бо має заборгованість перед банком. Тобто відповідач скоїв навмисні дії спрямовані на зниження його престижу та авторитету і як чоловіка, голови сім`ї, і як партнеру по бізнесу. Таке психологічне втручання у його життя з боку відповідача звичайно ж значно погіршило його психічний стан, призвело до розпаду його сім`ї, та погіршенням ділових стосунків з його партнерами по бізнесу.

Ухвалою від 09.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.

14.05.2021 року відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні даного позову.

Позивач в судове засідання 05.05.2021 року не з`явився. Повідомлення про судове засідання здійснювалось шляхом направлення такого на електрону адресу, яка зазначена в позовній заяві, самим позивачем. Відповідно до довідки з автоматизованої системи документообігу суду зазначено помилка доставки електронного листа, що свідчить про неправилість такої електронної адреси.

Позивач в судове засідання 22.11.2021 року не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» тривалий час (з 09.11.2021 року) конверт перебуває у точці видачі, що свідчить про небажання позивача отримання повідомлень з суду.

Відповідно до телефонограми секретаря судового засідання Степанюк Ю. оператор мобільного зв`язку по вказаному номеру телефону НОМЕР_2 , який зазначив сам позивач, повідомив, що абонент не відповідає.

Суд вжив всіх можливих заходів для належного та вчасного повідомлення позивача про судові засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправленням.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2020 року між Акціонерним банком «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z29.00403.006190475 від 11.01.2020 року у відповідності до умов якого надано кредит в сумі 200 000 грн., для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок № НОМЕР_3 який відкритий у АТ «Ідея Банк».

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Як вбачається з матеріалів справи договір кредиту №Z29.00403.006190475 укладеного 11 січня 2020 року та відповідно до умов якого надано кредит в сумі 200 000 грн., для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок № НОМЕР_3 який відкритий у АТ «Ідея Банк».

Відповідно до квитанцій АТ «Ідея Банк» від 11.01.2020 року позивач отримав кредит в розмірі 200 000 грн. і користувався ним більше року, при цьому сплативши лише 13494,87 грн.

Договір укладений відповідно до вимог Закону України «Прo споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». Договір викладений однаковим шрифтом, місцезнаходження вказано по місцю реєстрації юридичної особи, реальна річна процентна ставка вказані в паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічний договір - це договір, в якому

одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт

або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом

загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування

тощо). Комерційна організація не має права надавати перевагу одній особі перед іншим щодо

укладення публічного договору, крім випадків, передбачених законом і іншими правовими актами.

Ціна товарів, робіт і послуг, а також інші умови публічного договору встановлюються однаковими

для всіх споживачів, за винятком випадків, коли законом і іншими правовими актами допускається

надання пільг для окремих категорій споживачів.

Відповідно до п.2.3 ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з правилами ДКБФО та п.2.4. акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному сайті АТ «Ідея Банк» www.ideabank.ua. Так на дату укладання договору діяла публічна пропозиція затверджена протоколом засідання Правління №10/16-09 від 16.10.2019p.

Відповідності до розділу 13 п.13.3. Банк керуючись нормами статті 207 Цивільного Кодексу України пропонує Клієнту використовувати в майбутньому для вчинення правочинів між Банком та Клієнтом (Позичальником), що передбачені даним Договором, Договором кредиту та інших документів, що згідно з умовами Договору можуть бути укладені протягом строку дії Договору та підписані із використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та/або відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких наведені в цьому пункті, а с Додаток 1 до протоколу засідання Правління №10/16-09 від 16 жовтня 2019 року Підпис уповноваженої особи Банку та печатка Куніцький Р.В. Акцептуванням Публічної Пропозиції Клієнт підтверджує свою беззаперечну згоду на використання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та/або відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких містяться в цьому пункті для вчинення правочинів визначених цим пунктом, а також підтверджують, що вчинення правочинів, що вказані в цьому пункті із використанням аналогів власноручного підпису уповноваженої особи Банку та/або відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання є вільним волевиявленням Сторін, відповідає внутрішній волі Сторін цього Договору та ніяким чином не порушує права Сторін.

Позивач міг відмовитись від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів, проте таких дій не зробив та сплатив кредит за весь період користування коштами лише 6574,19 грн.

Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору №Z29.00403.006190475 від 11.01.2020 року було дотримано всіх вимог, тому правових підстав визнавати його недійсним в суду немає.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її y майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від:

1) характеру правопорушення;

2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації;

3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування;

4) інших обставин, які мають істотне значення.

Під час визначення розміру відшкодування також обов`язково дотримуватися принципів розумності і справедливості. В позовній заяві не зрозуміло, яких страждань зазнав Позивач, як ці страждання пов`язані з діями банку, немає жодних доказів того, що саме Банк вчиняв якісь протиправні дії.

Згідно ст.ст.23,1167 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження фактів вказаних в позовній заяві, ні щодо неправморіних дій з боку осіб банку, ні жодних інших.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачами не доведено завдання йому моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: м.Львів, вул. Валова,11) про визнання правочину недійсним, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко