Ухвала

02лютого 2021 року

м. Київ

справа № 725/15/20

провадження № 61-562ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі -

ПрАТ «ВФ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Позов мотивовано тим, що 31 жовтня 2011 року між приватним акціонерним товариством «МТС України», правонаступником якого є ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 5598743/1.10627198 на номер телефону НОМЕР_1 , за умовам якого сторони досягли згоди з усіх істотних умов даного договору. При цьому, ПрАТ «ВФ Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало боржнику послуги мобільного зв`язку. Разом з тим, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконував, унаслідок чого станом на 15 липня 2016 року у нього виникла заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 55 786 грн 14 коп.

З метою стягнення існуючої заборгованості за надані послуги, 25 січня

2017 року на адресу відповідача було надіслано претензію із вимогою про погашення заборгованості, однак ОСОБА_1 у добровільному порядку заборгованість не погасив. Крім того, у зв`язку із несплатою заборгованості, відповідачу було нараховано відповідно до положень статті 625 ЦК України до сплати три проценти річних у розмірі 5 037 грн, 15 510 грн - втрати від інфляційних процесів та пеня у розмірі 9 367 грн.

Враховуючи викладене, ПрАТ «ВФ Україна» просило стягнути з

ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у загальній сумі 85 700 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці

від 26 лютого 2020 року позов ПрАТ «ВФ Україна» задоволено. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 55 786 грн 14 коп., 3% річних у розмірі

5 037 грн, 15 510 грн інфляційних втрат та 9 367 грн пені. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 серпня

2020 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року, відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду, з підстав, визначених статтею 126 ЦПК України.

У січні 2021 року 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 грудня

2020 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 85 700 грн і станом

на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Першотравневого районного суду

м. Чернівці від 19 серпня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров