Провадження №2/523/4204/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" листопада 2021 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участі секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заля суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії та просив визнати протиправним ріщення та скасувати пункт 1.5. протоколу №1 від 28.01.2019 об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині, яким зараховано ОСОБА_1 , 1964 р.н., в загальну чергу з 03.02.1995 року, протокол б/н від 20.05.1992 року, із складом родини 4 особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1989 р.н., як осіб, які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла; визнати протиправним та скасувати пункт 1.5. наказу №36 від 29.01.2019 командира військової частини НОМЕР_1 , яким затверджено пункт 1.5. протоколу №1 від 28.01.2019 об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 . Також позивач просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі об`єднаної житлової комісії поновити його із складом родини 4 (чотири) особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1989 р.н. в загальній черзі Міністерства оборони України з 20.05.1992 року, як осіб, які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1983 р. почав проходити військову службу. З 1992 року продовжив проходити військову службу в Одеському військовому окрузі, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.03.1992 №52 був зарахований до списків військової частини, яка дислокувалась в м.Балта Одеської області. З 1992 р по 1997 р проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , жилими приміщеннями не забезпечувався. В 1997 році для подальшого проходження військової служби був переведений в військову частину НОМЕР_1 (м.Одеса) та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.01.1997 №12 зарахований до списків частини, в якій проходив військову службу до 2003 року. За час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 з дозволу командира частини, разом з родиною був заселений в пристосоване для житла приміщення, яке розташовано на території частини. Наказом командувача військами Південного оперативного командування від 10.03.2003 №14-пм (по особовому складу) був звільнений з лав Збройних Сил України у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу. В подальшому справи та посаду здав та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2003 №122 (по стройовій частині) був виключений із списків військової частини НОМЕР_1 з залишенням в черзі на отримання житлового приміщення. Після звільнення з лав Збройних Сил України в 2003 році та по теперішній час разом з родиною проживає в наданому йому приміщенні на території військової частини НОМЕР_1 . В грудні місяці 2020 року при перевірці матеріалів своєї облікової справи позивачем виявлено, що він з сім`єю перебуває в загальній черзі на отримання житлових приміщень з 03.02.1995 року замість 22.05.1992. Листом КЕВ м.Одеса від 16 .12.2020 року №5341 повідомлено, що відповідно прийнятого рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (протокол №1 від 28.01.2019), наказу командира військової частини НОМЕР_1 №36 від 29.01.2019р. та документів облікової справи, позивач зі складом родини перебуває у черзі на поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 (отримання житла для постійного проживання), станом на 01.07.2020 в загальній черзі з№319, в позачерговій черзі з 10.03.2003 №78. Дата зарахування прийнята відповідно до вимог, діючого на час його переміщення з Балтського гарнізону та прибуття в Одеський гарнізон відповідно до вимог п.2 наказу Міністерства оборони України від 03.02.1995 №20. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування його в загальну чергу на отримання житла з 03.02.1995 (протокол №1 від 28.01.2019 затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2019 №36) не законним, чим позбавляє його раніше в порядку загальної черги з 20.05.1992 отримати грошову компенсацію, передбачену Порядку №728.

Рух справи у суді

01.07.2021 р. провадження у справі відкрито та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи відповідача

27.09.2021р. на адресу суду надійшов відзив від в/ч НОМЕР_1 , в якому представник відповідача зазначив, що житлова комісії діяла відповідно до норм діючого законодавства. Так, раніше встановлений законодавством порядок зарахування на облік і отримання житла визначався у п. 11, 14, 24 «Положення про порядок забезпечення житловою площею в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.02.95 №43/579 (надалі - Наказ № 20), в якому вперше була закріплена правова норма про те, що військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщені по службі, пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби.
Згідно з Наказом № 220, діючим з 23.12.1992, військовослужбовці визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов на загальних підставах відповідно до чинного законодавства (Житлового кодексу Української PCP, Правила обліку) та беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. Таким чином, у цьому наказі правова норма щодо збереження попереднього часу зарахування на квартирний облік при переміщенні військовослужбовців до іншого гарнізону (іншу місцевість) відсутня і як причинний наслідок цього, військовослужбовці зараховувались на квартирний облік без збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби. Так, позивач проходив військову службу в Збройних Силах України. Під час проходження військової служби, останній переміщувався до різних військових частин.
Відповідно до витягу з особової справи ОСОБА_1 , останній з лютого 1992 року перебував на службі у в/ч НОМЕР_2 , м. Балта (наказ № 52 від 02.03.1992), а з грудня 1997 року перейшов на службу до в/ч НОМЕР_1 , м. Одеса (наказ № 12 від 1997 року). Отже, як зазначає відповідач, правовідносини, які виникли до набрання чинності наказом Міністра оборони № 577, № 737, № 380, належать до сфери правового регулювання наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, який діяв в часі з 1995 року по 2006 рік, що свідчить про правильність застосування житловою комісією військової частини НОМЕР_1 норм законодавства в частині прийняття рішення щодо зарахування ОСОБА_1 в загальну чергу з 03.02.1995 та позачергову чергу з 10.03.2003, про що зазначено у протоколі засідання (об`єднаної) житлової комісії в/ч НОМЕР_1 № 1 від 28.01.2019 та у наказі командира в/ч НОМЕР_1 № 36 від 29.01.2019.

02.11.2021 р позивач надав відповідь на відзив в якому також посилався на норми ст.44 ЖК УРСР, постанову Ради міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 р №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Української РСР» та невідповідність п.2 наказу Міністерства оборони України від 03.02.1995 р. №20 вказаним нормам.
18.11.2021р. до суду надійшли заперечення ТВО командира в/ч НОМЕР_1 , в яких він просив закрити провадження у справі у звязку з тим, що позов подано з порушенням предметної юрисдикції та дані вимоги підлягають розгляду в порядку КАС України.
Мотивувальна частина
Позиція суду
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як встановлено з матеріалів справи, позивач у період з 02.03.1992 р. по 05.06.2003 р. проходив військову службу у Збройних силах України, що підтверджується Витягом з послужного списку особової справи старшого прапорщика ОСОБА_1 від 15 жовтня 2010 року (а.с.10).
Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса МОУ від 16.12.2020 року №5341, станом на 01.07.2020р. ОСОБА_1 в узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби перебуває в загальній черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) з 03.02.1995р. №319, в позачерговій на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_3 з 07 жовтня 1993 року (а.с.11).
Дата зарахування 03.02.1995р. прийнята відповідно до вимог діючого на час переміщення ОСОБА_1 з Балтського гарнізону та прибуття в Одеський гарнізон наказу Міністра оборони України №20 від 03.02.1995р. пункт 2 «… при переміщенні військовомлужбовця по службі в інший регіон йому зараховується попередній час перебування на кваритрному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше набрання чинності цим наказом».
Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Балтського гарнізону від 20.05.1992р., включено до списку осіб, які перебувають у черзі на отримання житла прапорщика ОСОБА_5 , який проходить службу в в/ч НОМЕР_4 з датою постановки на квартирний облік від 22.05.1992р., склад сімї 4 особи (а.с.14).
Згідно довідки Котовської квартирно-експлуатаційної частини району від 23.01.2009р. №9, ОСОБА_5 за місцем служби в м.Балта Одеської області в період з 16.05.1992р. по 21.12.1997р. житловою площею по лінії Міністерства оборони не забезпечувався (а.с.15)
Після переведення на нове місце служби у військову частину НОМЕР_1 в місто Одесу, на підставі рапорту ОСОБА_5 як звільнений з лав ЗС в запас по пункту 63 підпункту «в» за станом здоровя був зарахований на квартирний облік позачергово, що стверджується витягом з протоколу від 10.03.2003р. № 9 засідання житлової комісії управління тилу Південного оперативного командування (а.с.16).
Згідно листа квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса від 16.12.2020р. вих №16.12, відповідно прийнятого рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (протокол №1 від 28.01.2019), наказу командира військової частини НОМЕР_1 №36 від 29.01.2019та документів облікової справи, старший прапорщик запасу ОСОБА_1 , в узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), станом на 01.07.2020р. зі складом родини перебуває в загальній черзі з 03.02.1995р. №319, в позачерговій черзі з 10.03.2003 №78. Дата зарахування 03.02.1995р. Дата зарахування прийнята відповідно до вимог, діючого на час його переміщення з Балтського гарнізону та прибуття в Одеській гарнізон відповідно до вимог п.2 наказу Міністерства оборони України від 03.02.1995 №20. «..при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання з жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання з дня набрання цим наказом». Також повідомлено, що питання, пов`язані із забезпеченням житлом вирішуються за місцем перебування на обліку, тобто в даному випадку житловою комісією військової частини НОМЕР_1 , та запропоновано для вирішення питань звернутися безпосередньо до житлової комісії. (а.с. 21).
Позивач звільнений наказом Командувача військами Південного оперативного командування від 10.03.2003р. №14-ПМ з військової служби у відставку відповідно до п.63 п.п.»в» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, з 05.06.2003р. виключено зі списків складу військової частини (а.с. 19).
Згідно витягу з протоколу засідання (об`єднаної) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , Територіального центру контролю якості майна, комендатури військових сполучень залізничної дільниці і станції Одеса, управління військових сполучень на Одеській залізниці та осіб звільнених 85 ЦЗРМ, 179 лабораторії, ОКПО, Тилу та Логістики ПівдОК № №1 від 28.01.2019р., п.1.5 прапорщика запасу ОСОБА_1 , 1964р.н., зараховано у загальну чергу по Наказу 20 з 03.02.1995р., протокол б/н від 20.05.1992р зі складом родини 4 особи, та позачергову з 10.03.2003р., протокол №9 (а.с.24)
29.01.2019р. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) затверджено протокол житлової комісії №1 від 28.01.2019р., яким старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 1964 р.н. зараховано в загальну чергу з 03.02.1995 року протокол б/н від 20.05.1992 року із складом родини 4 (чотири) особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1989 р.н., та позачергову чергу з 10.03.2003р. (а.с.25).
Оскаржуване рішення прийняте на підставі п. 2 наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 р., яким було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку з дати набрання чинності цим наказом (тобто з 03.03.1995 р.).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вперше був зарахований на квартирний облік в 22.05.1992 року. При подальшому проходженні військової служби в інших військових частинах ОСОБА_1 продовжував перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з датою зарахування 22.05.1992 року, складом сім`ї 4 особи.
Як вказує у своєму відзиві представник відповідача, оскаржуване рішення прийняте на підставі п. 2 наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 р «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» та в межах норм діючого законодавства та послалася на наказ МОУ № 380 від 31.07.2018 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 1020/32472 від 06.09.2018 р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями». Проте, судом встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення вказаний наказ № 20 від 03.02.1995 р втратив чинність (10 листопада 2006 року), що спростовує доводи відповідача про законність прийнятого рішення.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За вимогами норм ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Як встановлено судом справа виникла із житлових правовідносин, тому розгляд здійснюється в порядку цивільного судочинства. При цьому, суд враховує постанови Верховного Суду з розгляду даної категорії справ, та роз`яснення вказані в п.24-25 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності».
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, Житловим кодексом УРСР, постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 р. № 1081 та Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 в редакціях, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За змістом статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
Відповідно до п. 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Згідно із статтями 34 та 37 Житлового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Ст. 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Відповідно до пункту 3.1 Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 р. № 577, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.
Згідно із п. 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 р. № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені також і в пункті 29 Порядку.
Крім того, пунктом 30 Порядку визначено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житловихумов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Тобто, з вказаних норм слідує, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 359/5527/19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 636/1424/19, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, від 04 лютого 2021 року у справі №683/350/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частиною 3 статті 22 Конституції України визначена вимога, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, аналізуючи правовідносини між позивачем та військовою частиною в/ч НОМЕР_1 , а також законодавство, що їх регулювало та регулює правовідносини, суд робить висновок, що відповідач по відношенню до позивача, при вирішенні питання про зміну дати зарахування ОСОБА_1 в загальну чергу з 03.02.1995р., застосував Закон, яким звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовця та була допущена зворотна дія закону у часі. Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що не було доведено до відома ОСОБА_1 про рішення про зняття його з квартирного обліку у п`ятнадцятиденний строк. Оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

На переконання суду, належним захистом порушених прав ОСОБА_1 буде перенесення дати його зарахування на квартирний облік саме за його попереднім місцем служби, тобто з 22.05.1992 року.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн 00 коп. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення та скасувати пункт 1.5. протоколу №1 від 28.01.2019р. об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині, яким зараховано ОСОБА_1 1964 р.н. в загальну чергу з 03.02.1995 року протокол б/н від 20.05.1992 року із складом родини 4 (чотири) особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1989 р.н., як осіб які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1.5. наказу №36 від 29.01.2019 командира військової частини НОМЕР_1 , яким затверджено пункт 1.5. протоколу №1 від 28.01.2019 об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі об`єднаної житлової комісії поновити ОСОБА_1 1964 р.н. із складом родини 4 (чотири) особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1989 р.н. в загальній черзі Міністерства оборони України з 20.05.1992 року, як осіб які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 25.11.2021 р.

Суддя