ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9968/21 Справа № 212/702/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 23 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (надалі КП «Кривбасводоканал») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання, який в подальшому уточнив.

В обґрунтування уточненого позову зазначено, що позивач є постачальником послуг з питного водопостачання за адресою проживання відповідача, яка є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідач не здійснює оплату за отримані послуги з централізованого водопостачання, у зв`язку із чим виникла заборгованість.

Тому КП «Кривбасводоканал» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2016 року у розмірі 5 543,60 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 гривень.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року позовні вимоги КП «Кривбасводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року скасовано.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач ОСОБА_1 періодично сплачувала кошти саме в рахунок погашення заборгованості з водопостачання 13 листопада 2018 року, 13 листопада 2019 року та 16 грудня 2020 року, оскільки водопостачання за адресою відповідача відсутнє з 14 вересня 2016 року, що підтверджується Актом відключення водопостачання від 14 вересня 2016 року.

На думку позивача, сплачені кошти в рахунок заборгованості свідчать про переривання перебігу позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач ОСОБА_1 вважає, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга необґрунтованою.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини по наданню з боку КП «Кривбасводоканал» та споживанню, з боку відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 , послуг з надання централізованого водопостачання.

За період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 обліковується заборгованість по оплаті послуг централізованого водопостачання в розмірі 5 543,60 грн.

Звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання, позивач посилався на те, що на відповідача, яка є власником та зареєстрована в буд. АДРЕСА_1 , покладено обов`язок сплати заборгованості за надані позивачем послуги водопостачання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з позовною заявою до суду позивач звернувся 29 січня 2021 року, пропустивши встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2016 року.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.п.6,14 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобов`язані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного вище Закону, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.2 ст.32 Закону "Про житлово-комунальні послуги", розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила №630), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Згідно п.п.17,18 Правил №630, з відповідними змінами та доповненнями, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п.21 Правил №630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст.612 ЦК України.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Як вбачається з матеріалів, КП «Кривбасводоканал» є постачальником послуг централізованого водопостачання у період виникнення заборгованості за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання, які надаються КП «Кривбасводоканал».

Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Кривбасводоканал», відповідно до тарифів на централізоване водопостачання, постачається централізоване водопостачання до житла відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Згідно Акту про відключення централізованого водопостачання від 14 вересня 2016 року, у будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з заборгованістю за послуги централізованого водопостачання припинено постачання питної води (а.с. 111).

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги водопостачання за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2016 року, сума боргу по оплаті за централізоване водопостачання буд. АДРЕСА_1 становить 7043,60 грн. (а.с. 77-78).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги водопостачання за заявою відповідача ОСОБА_1 відповідно до Рішень Криворізької міської ради №499 «Про надання часткової компенсації вартості послуг тепло - або водопостачання та водовідведення у зв`язку з підвищенням тарифів на комунальні послуги Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13 листопада 2018 року, №535 від 13 листопада 2019 року та №682 від 16 грудня 2020 року на рахунок позивача зараховувались кошти в листопаді 2018 року в сумі 500 грн., в листопаді 2019 року - 500 грн. та в грудні 2020 року - 500 грн. (а.с. 78, 104-110).

Колегія суддів вважає, що матеріали справи свідчать про те, що позивач, починаючи з вересня 2016 року не нараховував відповідачу плату за надання послуг водопостачання та водовідведення, оскільки згідно Акту про відключення централізованого водопостачання від 14 вересня 2016 року, в будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з заборгованістю за послуги централізованого водопостачання, припинено постачання питної води та станом на вересень 2016 року відповідач ОСОБА_1 мала заборгованість за послуги централізованого водопостачання у розмірі 7043,60 грн., натомість за заявою відповідача ОСОБА_1 відповідно до Рішень Криворізької міської ради №499 «Про надання часткової компенсації вартості послуг тепло - або водопостачання та водовідведення у зв`язку з підвищенням тарифів на комунальні послуги Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13 листопада 2018 року, №535 від 13 листопада 2019 року та №682 від 16 грудня 2020 року на рахунок позивача зараховувались кошти в листопаді 2018 року в сумі 500 грн., в листопаді 2019 року - 500 грн. та в грудні 2020 року - 500 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем тому, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, вказані оплати за послугу з централізованого водопостачання, переривають перебіг строку позовної давності.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що при сплаті відповідачем сум було зазначено, що вони сплачені в рахунок погашення заборгованості, за який період та ким, а отже це не може свідчити про визнання відповідачем боргу перед позивачем тому, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, вказані оплати не переривають перебіг позовної давності, оскільки відповідач сплатила 1500 грн. без наявності суми нарахувань позивачемза послуги централізованого водопостачання, тому ОСОБА_1 частково виконала свої обов`язки по оплаті заборгованості послуг з централізованого водопостачання.

При цьому посилання суду першої про те, що позивачем не доведено, що суми періодичних платежів на загальну суму 1 500 грн. були сплачені саме відповідачем ОСОБА_1 , а не іншими зареєстрованими у той час особами, колегія суддів не бере до уваги оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02 лютого 2021 року, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 31 січня 2008 року по теперішній час (а.с. 18). Натомість, чоловік відповідача ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за зазначеною адресою 23 грудня 2016 року у зв`язку з відбуттям до нового місця проживання до Львівської області (а.с. 18-20).

Таким чином, станом на листопад 2018 року, тобто коли була проведена плата заборгованості послуг з централізованого водопостачання у розмірі 500 грн. лише відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, за заявою відповідача ОСОБА_1 відповідно до Рішень Криворізької міської ради №499 «Про надання часткової компенсації вартості послуг тепло - або водопостачання та водовідведення у зв`язку з підвищенням тарифів на комунальні послуги Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13 листопада 2018 року, №535 від 13 листопада 2019 року та №682 від 16 грудня 2020 року на рахунок позивача зараховувались кошти в листопаді 2018 року в сумі 500 грн., в листопаді 2019 року - 500 грн. та в грудні 2020 року - 500 грн. (а.с. 78, 104-110).

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає, що згідно з наданим до суду розрахунком заборгованостіза послуги водопостачання та водовідведення, сума боргу по оплаті за централізоване водопостачання буд. АДРЕСА_1 має бути стягнута в межах строків позовної давності за період з листопада 2015 року по листопад 2018 року, яка, згідно проведеного колегією суддів розрахунку, становить 1 162,31 грн. (7043,60 - сума заборгованості станом на вересень 2016 року, тобто на момент відключення водопостачання за адресою відповідача - 4 381,29 - сума заборгованості станом на листопад 2015 року - 1 500 грн. - сплачена суму заборгованості відповідачем = 1 162,31), оскільки оплата відповідачем ОСОБА_1 була внесена в листопаді 2018 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 270 грн. сплаченого при подачі позову (а.с. 1), та 3 405 грн. сплаченого при подачі апеляційної скарги (а.с. 103), тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, колегія суддів, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1 101,80 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал» та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 1 162,31 грн. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з листопада 2015 року по листопад 2018 рокута 1 101,80 грн. судового збору з відповідача за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з листопада 2015 року по листопад 2018 рокув сумі 1 162 (одна тисяча сто шістдесят дві) гривні 31 (тридцять одна) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» судовий збір в сумі 1 101 (одна тисяча сто одна) гривню 80 (вісімдесят) коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: