Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1800/20

Номер провадження: 2/511/55/21

09 лютого 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання Кирилової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2002 року вона ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 , та після укладення шлюбу обрала прізвище чоловіка ОСОБА_4 . В період шлюбу народилися діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останніх десяти років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаємо порозуміння і взаємоповага, стали виникати часті сварки через п`янство ОСОБА_2 та ведення розгульного життя, на протязі 10 років ОСОБА_2 дозволяв собі уходити з сім`ї, проживати с іншими жінками, як дружину її не поважав та нічим не забезпечував. Кожен раз коли він приїжджає в її дім він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, погрожує розправою, принижує її в присутності дітей та підіймає на них руки. Фактично на її думку сім`я розпалась та кожен проживає своїм окремим життям, що стало приводом звернутися до суду та наполягати на розірванні шлюбу.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін на 23.11.2020 року. (а.с.15).

11.11.2020 року відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду заяву в які вказав,по-перше, що оскільки діти проживають разом з ним в м. Одесі, то вважає, що справа про розірвання шлюбу повинна розглядатися за місцем його реєстрації в Приморському районному суді м. Одеси. По-друге, пояснив, що у шлюбі з позивачем перебуває більше 18 років. В шлюбі народилося двоє дітей син 2004р.н, та донька 2008р.н. З дружиною побудували для своєї родини будинок в м. Роздільна, але поки там ведеться ремонт вони переїхали жити до тещі. Після незначної сварки (ревнощі дружини) йому прийшлося тимчасово переїхати до м. Одеси за пропискою в квартиру. А тим часом дружина подала до суду на розлучення. З позовом категорично не погоджується, так як вважає, що це не дружини бажання розлучитися, а її матері. З сім`єю він проживав до кінця вересня 2020 року, між ним та дружиною (коли не втручається теща) добрі та нормальні стосунки, останнім часом він постійно приїжджає та привозить дітям подарунки та їжу, дружині гроші. Допомагає по господарству. Як і у всіх інших родинах, в його сім`ї також траплялися різні непорозуміння та ревнощі, але кожного разу вони носили незначний та тимчасовий характер. Діти повинні проживати в повноцінній родині з батьком та матір`ю. В новозбудованому будинку створені всі умови для спокійного сімейного життя. Ніколи у них в сім`ї не було ні домашнього, ні фізичного, ні морального, ні фінансового насильства. Оскільки для нього його дружина та діти є смисл життя та він вважає, що у них хватить сил наладити всі стосунки, так як є почуття у обох, повага, взаємодопомога, просить надати строк на примирення терміном 6 місяців.

23.11.2020 року ОСОБА_1 ознайомившись з заявою ОСОБА_2 про надання строку на примирення надала до суду заяву в якій вказала, що з ОСОБА_2 не проживає вже 10 років. За цей час відповідач неодноразово перебував у цивільних відносинах з іншими жінками. Під приводом побачити дітей, він приїжджає в будинок її матері постійно в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки, протягує до дітей руки, погрожує їй розправою, на її зауваження заспокоїтися, інакше приїде поліція та страх дітей ОСОБА_2 зовсім не реагував, а навпаки хватався за ніж та кричав що заріже себе, а відповідати буде дружина та теща. Достатньо матеріально дітей не забезпечує, привозить копійки и постійно кричить, що він турботливий батько. Діти разом з нею перебувають в постійному стресі. Просила строк на примирення не давати, шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про направлення справи за підсудністю до м. Одеси відмовлено. Заява про надання строку на примирення задоволена частково, наданий строк на примирення терміном 1 місяць. Провадження у справі зупинене. Наступне судове засідання призначено на 24.12.2020 року об 09.00годин.

23.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду клопотання у зв`язку з його перебуванням у відрядженні та непогодженням з позовними вимогами про розірвання шлюбу, бажанням особисто давати пояснення під час судового засідання, просив справу відкласти.

У період з 14.12.2020 року , по 30.12.2020 року (включно) справа не розглядалася у зв`язку з перебуванням головуючого судді Іванової О.В. на лікарняному та у відпустці.

11.01.2021 року провадження після строку на примирення було поновлено та призначено судове засідання на 09.02.2021 року об 10.15год.

Позивач до суду не прибула, однак на адресу суду надіслала заяву, якою підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, просила справу розглянути у її відсутність. Крім того, долучила флеш-носій на якому, за її твердженням, вона зафіксувала приїзд відповідача до дітей у стані алкогольного сп`яніння та його неадекватну поведінку, що підтверджує той факт, що ОСОБА_2 навмисно створює жахливі ситуації при цьому каже, що йому ніхто, нічого не зробить. Просила при проведенні судового засідання переглянути вказаний флеш-носій.(а.с.20).

Відповідач про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, будь яких клопотань не подав та про поважні причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.16, зворотна сторона).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутності сторін та задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 26 жовтня 2002року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 26.10.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції на підставі актового запису №1446. (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ID паспортом НОМЕР_2 , виданий 11.11.2019 року органом 5141 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №70. (а.с.6;7).

З довідки виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №1117 від 12.10.2020 року позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: син ОСОБА_7 , 2004 р.н., донька ОСОБА_8 , 2008р.н., та чоловік ОСОБА_2 , 1983р.н.,(за вказаною адресою не мешкає).(а.с.12).

Судом був досліджений флеш носій, наданий позивачем ОСОБА_1 на підтвердження своєї позиції, який був відтворений судом та зі змісту якого вбачається, що за місцем мешкання позивача ОСОБА_2 в присутності своїх дітей сина та дочки поводив себе не задовільно, виражався нецензурною лайкою на адресу дружини та дітей, намагався самостійно собі нанести тілесні ушкодження ножем та викликав безпідставно поліцію; зазначав про те, що відповідальність за нанесені тілесні ушкодження покладе на дружину.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, шлюбні відносини з чоловіком припинені та відновлювати їх вона не має наміру, після наданого судом строку на примирення відношення не покращилися, спільне господарство сумісно не ведеться, на час подання позову сторони проживають окремо один від одного.(а.с.1-2, 20).

Спору щодо місця проживання дітей та поділу майна, подружжя не має.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Згідно приписів ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу

Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98).

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати їх позивач не має наміру.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому, суд, при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про залишення їй прізвища, яке вона обрала після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 840,80грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 26 жовтня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1446.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити: ОСОБА_4 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Іванова