Провадження № 2/639/1513/21 Справа № 642/1794/21
08 грудня 2021 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Марченка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Барабаш Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові питання про розподіл судових витрат по цивільній справі № 642/1794/21.
позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).
відповідачі: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (адреса місцезнаходження: вул. Москалівська, 58, м. Харків), Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції (адреса місцезнаходження: вул. Шевченка 315А, м. Харків), Головне управління у Харківській області Державної казначейської служби України (адреса місцезнаходження: вул. Бакуліна, 18, м. Харків)
про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. штрафу, грошові кошти в розмірі 241 (двісті сорок одна) 98 грн., витрат виконавчого провадження, 85 (вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. виконавчого збору, а всього 1 176 грн. (тисяча сто сімдесят шість) 98 коп.

З огляду на заяву позивача ОСОБА_2 , подану в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.12.2021 року.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат було призначено судове засідання на 08.12.2021 року о 14-00 та встановлено представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Манько В.М. строк для надання таких доказів.

18.08.2021 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів оплати послуг адвокату, щодо надання належної правової допомоги адвокатом в розмірі 5 100 грн.

У судове засідання представник позивача та позивач, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України Щепунова І С. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України.

Відповідач, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання представника не направив про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач, Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції у судове засідання представника не направило про дату, час і місце розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи № 642/1794/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 сплатив 908, 00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 0.0..1 від 26.05.2021 року.

Приймаючи до уваги, що рішенням суду від 23.11.2021 року у позовні вимоги задоволено то витрати зі сплати судового збору у сумі 908.00 грн. покладаються на відповідачів.

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В обґрунтування розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи:

1. Договір про надання професійної правової допомоги з адвокатом від 01.01.2021 року, згідно якого адвокат Манько О.М. зобов`язався надавати правову допомогу ОСОБА_1 .

2. Квитанція від адвоката про сплату коштів за надання правничої допомоги в розмірі 5 100, 00 грн.

3. Акт приймання передачі від 25.05.2021 року.

4. Акт приймання передачі від 14.07.2021 року;

5. Акт приймання-передачі правничої професійної допомоги від 25.11.2021 до договору б/н про надання професійної правничої допомоги від 01.01.2021 року, згідно якого адвокат Манько О.М. виконав послуги з вивчення письмових документів наданих клієнтом, щодо повернення примусового списання грошових коштів з особистого рахунку МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах місто Харків ГТУЮ у Харківській області та вартістю 500, 00 грн., вивчення нормативно-правової бази та підготування позовної заяви, заяви про усунення недоліків та уточнюючої позовної заяви до суду вартістю 1600 грн., ознайомлення та проведення правового аналізу відзивів на позовну заяву з додатками та клопотання про закриття провадження у справі, підготування та узгодження з клієнтом відповіді на відзиви вартістю 1200 грн.,безпосередня участь у судовому засіданні 02.09.2021 року та надання правничої допомоги клієнту вартістю 1 000, 00 грн.,,безпосередня участь у судовому засіданні 11.10.2021 року та надання правничої допомоги клієнту вартістю 300, 00 грн., ,безпосередня участь у судовому засіданні 23.11.2021 року та надання правничої допомоги клієнту вартістю 500, 00 грн.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, вважає доцільним здійснити розподіл витрат позивача на надання правової допомоги адвокатом Манько О.М. з урахуванням їх загальної вартості у сумі 5 100, 00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги було задоволено повністю то стягненню з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 підлягають витрати щодо судового збору у розмірі 908, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 100, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 0 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено 08.12.2021 року.

Суддя В. В. Марченко