Дата документу 30.11.2021
Справа № 937/9049/21
Провадження № 2/937/3882/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» листопада 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

секретаря судового засідання - Арифової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

позивачка ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.н. НОМЕР_1 , за адресою її проживання; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини.

Позов обґрунтований тим, що від шлюбу з відповідачем сторони по справі мають одну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до її свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 14 жовтня 2014 року. Шлюб з відповідачем розірвано 12 липня 2011 року за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по цивільній справі №2-2690/2011. ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Відповідач працює, однак на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. З моменту припинення сімейних відносин з відповідачем, донька залишилась проживати з позивачкою. Позивачка вийшла заміж вдруге 21 лютого 2012 року, змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 21 лютого 2012 року. У шлюбі з чоловіком ОСОБА_6 в них з позивачкою народилось двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказаний факт підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Позивачка вважає, що діти повинні проживати разом з матір`ю, і тому слід визначити місце проживання їх спільної з відповідачем дитини Віолетти разом із ОСОБА_1 .. Позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення з метою отримання посвідчень багатодітної родини та всіх привілеїв, пов`язаних з цим статусом. Спеціаліст служби повідомив ОСОБА_1 , що для отримання посвідчень багатодітної родини та отримання матеріальної допомоги є необхідність наявності судового рішення про встановлення місця проживання дитини від першого шлюбу разом з матір`ю. Факт проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 підтверджується довідкою про склад родини від 15 вересня 2021 року, а також довідкою про реєстрацію дитини. Відповідно до характеристики від 15.09.2021, виданої головою квартального комітету № 105 на ім`я позивачки, остання характеризується з позитивного боку. Так, ОСОБА_1 вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати найкращим інтересам дитини, забезпечить їй більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, а також надасть їй привілеї багатодітної родини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивачка вважає, що проживання ОСОБА_3 з матір`ю буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Окрім визначення місця проживання доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , позивачка вважає за необхідне поставити питання про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на її користь.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того, просить долучити до матеріалів справи заяву неповнолітньої ОСОБА_3 відповідно до якої остання зазначила, що вона бажає проживати разом з матір`ю.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Також, просить врахувати те, що він категорично забороняє виїзд його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон без його згоди.

Суд вважає, за необхідне зазначити, що вимоги щодо виїзду дитини за кордон - не є предметом позову, а відтак не можуть розглядатися, т.я. суд розглядає лише ті питання, що є предметом позову, а це визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини.

Від представника третьої особи - Прокопенко О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Стосовно позовної заяви ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, відповідно до ст. 192 ІДПК України пояснила наступне. Відповідно до вимог ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2 ст. 29 Цивільного кодексу України - фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У зв`язку з вищевикладеним, спір між батьками щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є безпредметним, тому орган опіки та піклування не підтримує позовні вимоги та не має можливості надати висновок щодо вирішення спору між батьками.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.2014, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. Батьками записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.6/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 липня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано/а.с.8/.

21 лютого 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюбу/а.с.7/.

Від даного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_1 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження/а.с.9,10/.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання/а.с.11/.

Згідно довідки, виданої головою квартального комітету №105 Нудьгою О. від 15.09.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: ОСОБА_6 - 1979 р.н. (чоловік), ОСОБА_7 - 2012 р.н. (донька), ОСОБА_8 - 2016 р.н. (син), ОСОБА_3 - 2007 р.н. (донька)/а.с.12/.

Згідно характеристики, виданої головою квартального комітету №105 Нудьгою О. від 15.09.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 характеризується з позитивного боку, добра та турботлива мати, від сусідів скарг та нарікань немає, товариська жінка/а.с.13/.

Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 9 Конвенції - Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Із системного тлумачення ст.ст. 3 та 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 160 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Крім того, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, вік дитини тощо.

В даному випадку дитина досягла чотирнадцяти років та має право визначати самостійно місце свого проживання. Згідно довідки долученої ОСОБА_1 до матеріалів справи неповнолітня ОСОБА_3 бажає проживати разом із матір`ю.

Верховний Суд, врахувавши положення ст. 51 Конституції України, статей 7, 157 СК України, а також рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши зібрані у справі докази, керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки це відповідає вищим інтересам дитини та на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - не суперечитиме інтересам дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.182 СК України, які діяли на момент подачі позовної заяви, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, має двох малолітніх дітей, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 157, 160, 161, 182, 183 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 29 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_4 , судовий збір на користь держави в розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду області протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, юридична адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, буд. 5.

Суддя: Л.В. Колодіна