Справа № 495/6295/21
№ провадження 2/495/2417/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
06 грудня 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа № 495/6295/21,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-
04 серпня 2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 148 075,01 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, у тому числі витрати, пов`язані з розглядом справи.
Стислий виклад позиції позивача
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2007 року між ТОВ «Український промисловий Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22/ПС-02/07, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США на строк до 31.01.2017 року.
ТОВ «Консалт Солюшенс» вказує, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору ОСОБА_1 , при наявній заборгованості відповідача у розмірі 510 072,67 грн., рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2012 року по справі № 1505/1810/2012 було задоволено позов ПАТ ««Дельта Банк» до ОСОБА_1 , та судом вирішено стягнути на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 22/ПС-02/07 в сумі 510 072,67 грн.
Позивач стверджує, що станом на день звернення з позовом до суду, відповідач рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/1810/2012 від 02.10.2012 року добровільно не виконав, кошти не виплачувались взагалі.
Також зауважив, що 21.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, за змістом якого Банк відступив новому кредитору належні Банку до позичальників та заставодавців /іпотекодавців та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до Договору, в т.ч до відповідача права вимоги.
Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Консалт Солюшенс» права вимоги за вищевказаним кредитним договором, а ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин за вказаним кредитним договором.
Наразі позивач, при зверненні до суду із відповідною позовною заявою, вказує на своєму праві отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України,у зв`язку із чим і звернувся до суду з відповідним позовом.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
09 серпня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження, з викликом, повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач за у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданого клопотання, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.12.2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що дійсно на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2012 року у справі № 1505/1810/2012, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 22/ПС-02/07 від 01.02.2007 на загальну суму 510 072,67 грн./л.с.11/
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 21.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» в порядку та на умовах, визначених цим договором, відступило новому кредитору - ТОВ «Консалт Солюшенс», належні Банку права вимоги до позичальників та/або заставодавців /іпотекодавців/та або поручителів, та/або фізичних осіб, та/або фізичних осіб-підприємців, та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, в т.ч. до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 22/ПС-02/07 від 01.02.2007 року./л.с.6-9/.
Надалі, 03.11.2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2012 року у справі № 1505/1810/2012. /л.с.12-13/
Позивач вказує, що зобов`язання ОСОБА_1 до сплати грошових коштів є грошовим зобов`язанням.
Натомість, станом на день звернення до суду з позовом на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідач добровільно не виконував рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2012 року у справі № 1505/1810/2012, жодних коштів не сплачував, безпідставно користувався і користується коштами, які належать до сплати позивачу - ТОВ «Консалт Солюшенс», яке є правонаступником ПАТ «Дельта Банк».
Нормативне обґрунтування.
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів,які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами,що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами,встановленими договором.
Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Поміж з цим, як окреслено у висновку, викладеному у постанові від 22.09.2020 року № 918/631/19 ВСУ вказав, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.
Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Таким чином, суд враховує, що задля можливості та вірного обрання способу захисту, застосування санкції ч.2 ст. 625 ЦК України необхідною є дотримання умови - прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, прийнявши до уваги наявність невиконаного судового рішення від 02.12.2012 року у справі № 1505/1810/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання, адже відповідач навіть не приступив до виконання зобов`язання, виходячи із наявності вирішеного питання заміни сторони стягувача з ПАТ «Дельта Банк» - кредитора боржника, на позивача ТОВ «Консалт Солюшенс», з огляду на той факт, що відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів не свідчить про подвійне стягнення, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором, а є мірою відповідальності боржника, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, прийнявши до уваги, що сфера виниклих правовідносин регулюється саме нормою цивільного законодавства, окресленою у ч. 2 ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, про доцільність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн також підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 16, 526, 527, 612, 625, 1050 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає 148 075,01 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» судовий збір у розмірі 2270 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 06 грудня 2021 року.
Суддя: