ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4116/19 Провадження № 2/636/723/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Аббасова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності грошових коштів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності грошових коштів та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що він (позивач) та його брат ОСОБА_3 є співвласниками по Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2008 року. В цьому будинку постійно проживали брат ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_2 ( відповідачем) та їх батьком ОСОБА_4 , які займали різні житлові приміщення будинку, однак користувалися загальними побутовими приміщеннями. У двох кімнатах, які займав батько, знаходилися його речі , у тому числі й належна йому мисливська рушниця у металевому сейфі, в якому в окремій закритій на ключ шухлядці зберігалися належні йому грошові кошти: долари США та гривня України. 02.06.2019 року брат та батько загинули, внаслідок чого СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Під час проведення огляду місця події слідчою в присутності понятих він (позивач) звернув увагу на наявність в зброярському сейфі належних йому коштів та з дозволу слідчого відкрив своїм ключем шухляду в сейфі та дістав з неї грошові кошти в розмірі 5550 доларів США ( еквівалент 149128 грн.50 коп.) та 6650 грн. України. Однак мати відповідачки стала стверджувати, що ці кошти належать родині. В обстановці невизначеності слідчою ОСОБА_5 всупереч його доводів, що ці кошти належать йому та не були предметом конфлікту та не є доказом, вилучила грошові кошти, і подалі безпідставно, незважаючи на його прохання та скарги, повернула вказані грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що джерелом цих грошових коштів є продаж належного йому автомобіля GEELY Emgrand-X7, днз НОМЕР_1 , середня вартість якого на ринку становить близько 8000-12000 доларів США, та який було реалізовано 13.12.2016 року відповідно до довідки ТСЦ №6347 від 20.06.2019 року. Вказані обставини відомі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Позивач, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч.12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства, вважає, що передача їй слідчим коштів під зберігальну розписку є неправомірним, оскільки твердження ОСОБА_2 про належність їй цих грошових коштів нею не доведено, а їх утримання відповідачкою у себе порушує його права власника цих коштів, оскільки будь-яких дій, визначених в ст. 328 ЦК України із припинення права власності на вказані грошові кошти, він не вчиняв. Позивач також зазначає, що він має право як власник відповідно до ст. 387 ЦК України витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. ОСОБА_1 вважає можливим захистити своє порушене право на підставі пунктів 1,8,10 статті 16 ЦК України шляхом визнання права та відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди. Посилаючись на те, що зі спірних правовідносин вбачається спір про право, ОСОБА_1 просить суд:

1)встановити факт належності йому грошових коштів: доларів США номіналом 100 в кількості 55 одиниць; доларів США номіналом 20 в кількості 2 одиниць; доларів США номіналом 10 в кількості 1 одиниця, всього на суму 5550 доларів США, еквівалентом за курсом НБУ на день їх вилучення -2687, 2573 грн. за 100 доларів США, що становить 149142 грн.37 коп.; гривень України номіналом 500 -10 одиниць; гривень України номіналом 200 - 3 одиниць; гривень України номіналом 100 - 5 одиниць; гривень України номіналом 50 - 8 одиниць; гривень України номіналом 20 - 5 одиниць; гривень України номіналом 10 -4 одиниць; гривень України номіналом 5 -2 одиниці; а всього на суму 6659 грн., які були виявлені 02.06.2019 року у внутрішній шухляді металевого сейфу, розташованого в приміщенні будинку АДРЕСА_1 в ході огляду місця події та описані в протоколі огляду від 02.06.2019 року, проведеного слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області Колєсніковою Г.О. та тимчасово нею вилучені.

2)Стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 5550 доларів США, що еквівалентно 149142 грн. 37 коп. та 6650 грн. України;

3)Стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Ковригіна О.С. від 29 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання(а.с. 44-45).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно в межах даного позову, а саме грошові кошти: доларів США номіналом 100 в кількості 55 одиниць; доларів США номіналом 20 в кількості 2 одиниць; доларів США номіналом 10 в кількості 1 одиниця, всього на суму 5550 доларів США, еквівалентом за курсом НБУ на день їх вилучення -2687, 2573 грн. за 100 доларів США, що становить 149142 грн.37 коп.; гривень України номіналом 500 -10 одиниць; гривень України номіналом 200 - 3 одиниць; гривень України номіналом 100 - 5 одиниць; гривень України номіналом 50 - 8 одиниць; гривень України номіналом 20 - 5 одиниць; гривень України номіналом 10 -4 одиниць; гривень України номіналом 5 -2 одиниці; а всього на суму 6659 грн., які знаходяться у ОСОБА_2 , що були виявлені 02.06.2019 року у внутрішній шухлядці металевого сейфу, розташованого в приміщенні будинку АДРЕСА_1 в ході огляду місця події та описані в протоколі огляду від 02.06.2019 року, проведеного слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області Колєсніковою Г.О., та заборонено ОСОБА_2 розпоряджатись вказаними грошовими коштами(а.с. 66-67).

У червні 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бессонова О.М. надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_1 не доведено, що його батько жив саме в тих кімнатах, де знаходився сейф, в якому зберігалася рушниця, оскільки співвласник будинку ОСОБА_3 теж був мисливцем та мав підстави зберігати у цьому сейфі рушницю та належні його сім`ї кошти. При цьому позивач не довів свої посилання на те, що сейф, де зберігалися цінні речі та кошти брата ОСОБА_3 , знаходяться не в будинку, де проживав останній, а в будинку АДРЕСА_2 , де постійно проживає позивач. Також зазначає, що позивачем не доведено, що вилучені із сейфу кошти належать саме йому, оскільки довідка ТСЦ № 6347 від 20.06.2019 № 31/20/7-95 підтверджує лише зняття автомобіля з обліку для реалізації, але ніяк не факт продажу автомобіля за конкретну суму відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух». Між тим ОСОБА_2 надані докази (податкова декларація за 2018 рік) про те, що кошти, які зберігалися в сейфі в будинку, де проживає вона із сім`єю, отримані нею від підприємницької діяльності, дохід якої складав 1 488 400 грн. Крім того, 23.01.2019 року ОСОБА_2 була виплачена допомога по вагітності та пологам у розмірі 23 484,73 грн., які були обміняні на долари США та також зберігалися в сейфі на майбутнє дитини.(а.с. 82-84).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від04 червня 2020 року закрито підготовче засідання у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження(а.с.101).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2020 року у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_8 справа передана в провадження судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В., ухвалою якого від 21.08.2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено у судове засідання (а.с. 113).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наданих доказів.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_3 є співвласниками по Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б. 05.07.2008 року(а.с.8). В цьому будинку постійно проживали ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_4 . 02.06.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 загинули в цьому будинку, внаслідок чого СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Як вбачається з копії протоколу від 02.06.2019 року огляду місця події слідчим в присутності понятих в кімнаті №4 в зброярському сейфі у внутрішній шухлядці вилучено грошові кошти: долари США номіналом 100 в кількості 55 одиниць; долари США номіналом 20 в кількості 2 одиниць; долари США номіналом 10 в кількості 1 одиниця, всього на суму 5550 доларів США; гривні України номіналом 500 -10 одиниць; гривні України номіналом 200 - 3 одиниць; гривні України номіналом 100 - 5 одиниць; гривні України номіналом 50 - 8 одиниць; гривні України номіналом 20 - 5 одиниць; гривні України номіналом 10 -4 одиниць; гривні України номіналом 5 -2 одиниці; а всього на суму 6659 грн., які в подальшому були передані слідчим Болотіній О.О. під зберігальну розписку.

Посилаючись на те, що ці грошові кошти належать йому, хоч і зберігалися не за місцем його проживання, ОСОБА_1 зазначав, що джерелом цих коштів є кошти з продажу належного йому автомобіля GEELY Emgrand-X7,днз НОМЕР_1 , середня вартість якого на ринку становить близько 8000-12000 доларів США, та який було реалізовано 13.12.2016 року відповідно до довідки ТСЦ №6347 від 20.06.2019 року.

Між тим як вбачається з наданої позивачем довідки Територіального сервісного центру № 6347 Регіонального сервісного центру в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України від 20.06.2019 № 31/20/7-95 в ній зазначено лише про зняття автомобіля GEELY Emgrand-X7, днз НОМЕР_1 з обліку для реалізації 13.12. 2016 року(а.с.27).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Всупереч вказаним нормам права та ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про фактичне здійснення позивачем продажу автомобіля за конкретну суму, і саме ці кошти зберігалися в шухлядці зброярного сейфу, а на цей час знаходяться у відповідача ОСОБА_2 відповідно до зберігальної розписки.

Посилання ОСОБА_1 на те, що про належність йому вищевказаних коштів відомо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд не може прийняти до уваги. Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наданих адвокату Кремльову О.Б. представнику позивача ОСОБА_1 , а також копії протоколу допиту ОСОБА_6 у якості свідка від 05.06.2019 року про належність коштів позивачу їм відомо лише зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 22, 30-31).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

ОСОБА_1 вважає можливим захистити своє порушене право на підставі статті 16 ЦК України шляхом визнання права та відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди.

Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у спорі про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15.

Як зазначено в рішенні вище, судом не встановлено з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач ОСОБА_1 набув право власності на грошові кошти, тому суд вважає, що це право не підлягає захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Також суд вважає, що вимоги позивача щодо витребування відповідно до ст. 387 ЦК України свого майна (грошових коштів) з чужого незаконного володіння відповідача, не можуть бути задоволені.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц та від 15.05.2019 р. у справі № 522/7636/14-ц указала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно вищевикладеного не підлягають задоволенню й вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 5550 доларів США, що еквівалентно 149142 грн. 37 коп. та 6650 грн. України.

У зв`язку із цим та згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справа № 636/4116/19

Провадження № 2/636/723/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Аббасова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності грошових коштів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності грошових коштів та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що він (позивач) та його брат ОСОБА_3 є співвласниками по Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2008 року. В цьому будинку постійно проживали брат ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_2 ( відповідачем) та їх батьком ОСОБА_4 , які займали різні житлові приміщення будинку, однак користувалися загальними побутовими приміщеннями. У двох кімнатах, які займав батько, знаходилися його речі , у тому числі й належна йому мисливська рушниця у металевому сейфі, в якому в окремій закритій на ключ шухлядці зберігалися належні йому грошові кошти: долари США та гривня України. 02.06.2019 року брат та батько загинули, внаслідок чого СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Під час проведення огляду місця події слідчою в присутності понятих він (позивач) звернув увагу на наявність в зброярському сейфі належних йому коштів та з дозволу слідчого відкрив своїм ключем шухляду в сейфі та дістав з неї грошові кошти в розмірі 5550 доларів США ( еквівалент 149128 грн.50 коп.) та 6650 грн. України. Однак мати відповідачки стала стверджувати, що ці кошти належать родині. В обстановці невизначеності слідчою ОСОБА_5 всупереч його доводів, що ці кошти належать йому та не були предметом конфлікту та не є доказом, вилучила грошові кошти, і подалі безпідставно, незважаючи на його прохання та скарги, повернула вказані грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що джерелом цих грошових коштів є продаж належного йому автомобіля GEELY Emgrand-X7, днз НОМЕР_1 , середня вартість якого на ринку становить близько 8000-12000 доларів США, та який було реалізовано 13.12.2016 року відповідно до довідки ТСЦ №6347 від 20.06.2019 року. Вказані обставини відомі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Позивач, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч.12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства, вважає, що передача їй слідчим коштів під зберігальну розписку є неправомірним, оскільки твердження ОСОБА_2 про належність їй цих грошових коштів нею не доведено, а їх утримання відповідачкою у себе порушує його права власника цих коштів, оскільки будь-яких дій, визначених в ст. 328 ЦК України із припинення права власності на вказані грошові кошти, він не вчиняв. Позивач також зазначає, що він має право як власник відповідно до ст. 387 ЦК України витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. ОСОБА_1 вважає можливим захистити своє порушене право на підставі пунктів 1,8,10 статті 16 ЦК України шляхом визнання права та відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди. Посилаючись на те, що зі спірних правовідносин вбачається спір про право, ОСОБА_1 просить суд:

1)встановити факт належності йому грошових коштів: доларів США номіналом 100 в кількості 55 одиниць; доларів США номіналом 20 в кількості 2 одиниць; доларів США номіналом 10 в кількості 1 одиниця, всього на суму 5550 доларів США, еквівалентом за курсом НБУ на день їх вилучення -2687, 2573 грн. за 100 доларів США, що становить 149142 грн.37 коп.; гривень України номіналом 500 -10 одиниць; гривень України номіналом 200 - 3 одиниць; гривень України номіналом 100 - 5 одиниць; гривень України номіналом 50 - 8 одиниць; гривень України номіналом 20 - 5 одиниць; гривень України номіналом 10 -4 одиниць; гривень України номіналом 5 -2 одиниці; а всього на суму 6659 грн., які були виявлені 02.06.2019 року у внутрішній шухляді металевого сейфу, розташованого в приміщенні будинку АДРЕСА_1 в ході огляду місця події та описані в протоколі огляду від 02.06.2019 року, проведеного слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області Колєсніковою Г.О. та тимчасово нею вилучені.

2)Стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 5550 доларів США, що еквівалентно 149142 грн. 37 коп. та 6650 грн. України;

3)Стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Ковригіна О.С. від 29 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання(а.с. 44-45).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно в межах даного позову, а саме грошові кошти: доларів США номіналом 100 в кількості 55 одиниць; доларів США номіналом 20 в кількості 2 одиниць; доларів США номіналом 10 в кількості 1 одиниця, всього на суму 5550 доларів США, еквівалентом за курсом НБУ на день їх вилучення -2687, 2573 грн. за 100 доларів США, що становить 149142 грн.37 коп.; гривень України номіналом 500 -10 одиниць; гривень України номіналом 200 - 3 одиниць; гривень України номіналом 100 - 5 одиниць; гривень України номіналом 50 - 8 одиниць; гривень України номіналом 20 - 5 одиниць; гривень України номіналом 10 -4 одиниць; гривень України номіналом 5 -2 одиниці; а всього на суму 6659 грн., які знаходяться у ОСОБА_2 , що були виявлені 02.06.2019 року у внутрішній шухлядці металевого сейфу, розташованого в приміщенні будинку АДРЕСА_1 в ході огляду місця події та описані в протоколі огляду від 02.06.2019 року, проведеного слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області Колєсніковою Г.О., та заборонено ОСОБА_2 розпоряджатись вказаними грошовими коштами(а.с. 66-67).

У червні 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бессонова О.М. надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_1 не доведено, що його батько жив саме в тих кімнатах, де знаходився сейф, в якому зберігалася рушниця, оскільки співвласник будинку ОСОБА_3 теж був мисливцем та мав підстави зберігати у цьому сейфі рушницю та належні його сім`ї кошти. При цьому позивач не довів свої посилання на те, що сейф, де зберігалися цінні речі та кошти брата ОСОБА_3 , знаходяться не в будинку, де проживав останній, а в будинку АДРЕСА_2 , де постійно проживає позивач. Також зазначає, що позивачем не доведено, що вилучені із сейфу кошти належать саме йому, оскільки довідка ТСЦ № 6347 від 20.06.2019 № 31/20/7-95 підтверджує лише зняття автомобіля з обліку для реалізації, але ніяк не факт продажу автомобіля за конкретну суму відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух». Між тим ОСОБА_2 надані докази (податкова декларація за 2018 рік) про те, що кошти, які зберігалися в сейфі в будинку, де проживає вона із сім`єю, отримані нею від підприємницької діяльності, дохід якої складав 1 488 400 грн. Крім того, 23.01.2019 року ОСОБА_2 була виплачена допомога по вагітності та пологам у розмірі 23 484,73 грн., які були обміняні на долари США та також зберігалися в сейфі на майбутнє дитини.(а.с. 82-84).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від04 червня 2020 року закрито підготовче засідання у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження(а.с.101).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2020 року у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_8 справа передана в провадження судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В., ухвалою якого від 21.08.2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено у судове засідання (а.с. 113).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наданих доказів.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_3 є співвласниками по Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б. 05.07.2008 року(а.с.8). В цьому будинку постійно проживали ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_4 . 02.06.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 загинули в цьому будинку, внаслідок чого СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Як вбачається з копії протоколу від 02.06.2019 року огляду місця події слідчим в присутності понятих в кімнаті №4 в зброярському сейфі у внутрішній шухлядці вилучено грошові кошти: долари США номіналом 100 в кількості 55 одиниць; долари США номіналом 20 в кількості 2 одиниць; долари США номіналом 10 в кількості 1 одиниця, всього на суму 5550 доларів США; гривні України номіналом 500 -10 одиниць; гривні України номіналом 200 - 3 одиниць; гривні України номіналом 100 - 5 одиниць; гривні України номіналом 50 - 8 одиниць; гривні України номіналом 20 - 5 одиниць; гривні України номіналом 10 -4 одиниць; гривні України номіналом 5 -2 одиниці; а всього на суму 6659 грн., які в подальшому були передані слідчим Болотіній О.О. під зберігальну розписку.

Посилаючись на те, що ці грошові кошти належать йому, хоч і зберігалися не за місцем його проживання, ОСОБА_1 зазначав, що джерелом цих коштів є кошти з продажу належного йому автомобіля GEELY Emgrand-X7,днз НОМЕР_1 , середня вартість якого на ринку становить близько 8000-12000 доларів США, та який було реалізовано 13.12.2016 року відповідно до довідки ТСЦ №6347 від 20.06.2019 року.

Між тим як вбачається з наданої позивачем довідки Територіального сервісного центру № 6347 Регіонального сервісного центру в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України від 20.06.2019 № 31/20/7-95 в ній зазначено лише про зняття автомобіля GEELY Emgrand-X7, днз НОМЕР_1 з обліку для реалізації 13.12. 2016 року(а.с.27).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Всупереч вказаним нормам права та ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про фактичне здійснення позивачем продажу автомобіля за конкретну суму, і саме ці кошти зберігалися в шухлядці зброярного сейфу, а на цей час знаходяться у відповідача ОСОБА_2 відповідно до зберігальної розписки.

Посилання ОСОБА_1 на те, що про належність йому вищевказаних коштів відомо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд не може прийняти до уваги. Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наданих адвокату Кремльову О.Б. представнику позивача ОСОБА_1 , а також копії протоколу допиту ОСОБА_6 у якості свідка від 05.06.2019 року про належність коштів позивачу їм відомо лише зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 22, 30-31).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

ОСОБА_1 вважає можливим захистити своє порушене право на підставі статті 16 ЦК України шляхом визнання права та відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди.

Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у спорі про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15.

Як зазначено в рішенні вище, судом не встановлено з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач ОСОБА_1 набув право власності на грошові кошти, тому суд вважає, що це право не підлягає захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Також суд вважає, що вимоги позивача щодо витребування відповідно до ст. 387 ЦК України свого майна (грошових коштів) з чужого незаконного володіння відповідача, не можуть бути задоволені.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц та від 15.05.2019 р. у справі № 522/7636/14-ц указала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно вищевикладеного не підлягають задоволенню й вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 5550 доларів США, що еквівалентно 149142 грн. 37 коп. та 6650 грн. України.

У зв`язку із цим та згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності грошових коштів та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 30 вересня 2021 року.

Суддя: