Справа № 486/1094/21
Провадження № 2/486/608/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Матіївій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южноукрїанської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Южноураїнської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13.05.2019 р. Суворовським районним судом м. Одеси у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 та її користь матеріальної (майнової) шкоди на суму 38 828,60 гривень та моральної шкоди в сумі 30 000 гривень. Роздільнянським міжрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області при примусовому виконанні даного виконавчого листа було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на належну йому 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 . Але рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області за № 261 від 27.08.2020 р. відмовлено Южноукраїнському міському відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у надані дозволу на реалізацію вищевказаної частки квартири, право на користування якою має малолітній ОСОБА_3 , 2014 року народження, у зв`язку з тим, що вчинення правочину призведе до порушення охоронюваних законом інтересів дитини. Після цього вона 05.10.2020 звернулася з заявою до Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та просила надати дозвіл на реалізацію частки арештованої квартири АДРЕСА_1 . Служба у справах дітей повідомила її листом про рішення від 21.01.2021 щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію частки вказаної квартири. На її думку, зменшення чи обмеження житлових прав дитини від продажу частки вказаної квартири, належної дядькові малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , порушені не будуть, місце розташування та житлові умови проживання у квартирі для дитини не зміняться, зміниться лише власник частки, якщо співвласники квартири, маючи переважне право, відмовляться від купівлі цієї частки. ОСОБА_3 зареєстрований в даній квартирі на площі своєї матері - ОСОБА_4 і він до частки у квартирі, належної ОСОБА_2 , ніякого відношення не має. Відмова відповідача у реалізації частки арештованої квартири не дає можливості відділу ДВС виставити її на електронні торги для погашення боргів за виконавчими листами. Вказана заява була розглянута комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради 22.12.2020 та прийнято рішення про доручення Службі у справах дітей надіслати листа батькам малолітнього ОСОБА_3 щодо вирішення питання про можливість реалізації частки вищевказаної квартири. 21.01.2021 на комісії з питань захисту прав дитини було прийняте рішення щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , право на користування якою має малолітній ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю необхідних заяв та документів від законних представників малолітнього ОСОБА_3 .. Вважає, що відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України

від 24 вересня 2008 р. № 866 та ст. 71 ЦК України, згода органу опіки та піклування на право правочин необхідна лише у випадку, коли дитина є власником (співвласником) або має право на користування житловим приміщенням, що відчужується. В даному випадку сестра боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не збиралась здійснювати відчуження майна свого малолітнього сина, тому вона і не подавала заяву з необхідними документами, відчуженню підлягає не майно дитини, а частка арештованої квартири, належна ОСОБА_2 .. Отже, рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про відмову у надані дозволу на реалізацію прийняте всупереч вимогам п. 67 вказаного Порядку, є протиправним та перешкоджає відділу ДВС почати процедуру реалізації арештованого майна і цим порушує її право на отримання коштів, стягнутих рішенням суду. При розгляді її заяви вжиті Службою у справах дітей заходи - направлення сестрі боржника листа з запрошенням на бесіду, на яку вона не з`явилася, є недостатніми для встановлення підстав для відмови у наданні дозволу згідно п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України. Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 21.01.2021 про відмову у наданні дозволу на реалізацію частки арештованої квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; дозволити реалізацію частки арештованої квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ; судові витрати покласти на відповідача.

18.10.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій вона просить суд стягнути з відповідача за протиправне рішення від 21.01.2021 року по відмову у наданні дозволу на реалізацію частки арештованої квартири, належної ОСОБА_2 , на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень, мотивуючи тим, що протиправні дії відповідача викликали у неї негативні емоції, несприятливо вплинули на стан її здоров`я та життя в цілому. Понад рік тривають розгляди з приводу невиконання відповідачем своїх службових обов`язків, які викликали у неї стрес, відчай та почуття безнадійності у верховенстві закону і негативно вплинули на стан її здоров`я.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак надіслала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи наявне її клопотання, в якому вона вказала, що Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради заперечує проти позовних вимог, відзив на позовну заяву направлено до суду та позивачу, просить суд розглянути справу без її участі. Правова позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якій просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що10.08.2020 до виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради надійшов лист від Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2020 № 10279, щодо можливості реалізації 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ОСОБА_2 , право на користування яким має його малолітній племінник ОСОБА_3 . Дане питання було винесено на розгляд засідання виконавчого комітету, яке відбулося 27.08.2020 та прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на реалізацію 1/5 частки квартири, право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що вчинення правочину призведе до порушення охоронюваних законом інтересів дитини. 12.10.2020 до Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради надійшла заява від ОСОБА_1 щодо надання дозволу на реалізацію частки арештованої квартири у розмірі 13,92 кв.м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . У своїй заяві ОСОБА_1 наголошувала про заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дочки, зазначала, що порушуються її права і права малолітньої дочки боржника на отримання аліментів, звертала увагу на те, що відносно дитини порушується її право на достатній життєвий рівень, гарантований ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».Остання посилалася на те, що відмова виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради на реалізацію частки арештованої квартири не дає можливості виконавчій службі виставити цю частку на електронні торги для погашення боргів за виконавчими листами.З наданих ОСОБА_1 документів було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований малолітній ОСОБА_3 , 2014 року народження, який має право користування зазначеним житлом. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається відповідно до ст. 177 СК України, ст. 18 Законом України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», та згідно з п. 66, п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866, після подачі батьками дитини відповідної заяви та необхідного пакету документів. У відповідність вимогам ст. ст. 361, 362 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Згідно ч. 2 ст. 366 ЦК України у разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажуцієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника - боржника, з проведенням відповідного перерахунку. ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні № 59201180 не надала до виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради та позовної заяви доказів відмови ОСОБА_2 від продажу часткової власності та інших співвласників квартири від придбання частки боржника, а тому продаж частки квартири АДРЕСА_1 з публічних торгів буде здійснено з грубим порушенням чинного законодавства України. Частка ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не виділена в натурі, а тому її продаж з публічних торгів чи передання у власність позивачці може призвести до порушення майнових прав малолітнього ОСОБА_3 , оскільки невідомо, які саме кімнати на думку позивача включаються до часткової власності ОСОБА_2 .. Питання щодо надання дозволу/відмови на реалізацію 1/5 частки квартири, право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 було двічі винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради, а саме: 22.12.2020 та 21.01.2021. 22.12.2020 на зазначеній комісії було вирішено доручити Службі у справах дітей: 1) надіслати листа батькам малолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження (за місцем реєстрації дитини), з приводу вирішення питання щодо можливості реалізації 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , право користування якою має малолітній ОСОБА_3 ; 2) винести питання щодо надання дозволу/відмови на реалізацію 1/5 частки квартири, право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 , повторно на розгляд комісії з питань захисту прав дитини, засідання якої заплановано не раніше 20 січня 2021 року. Після виконання даного доручення винесено питання повторно на розгляд комісії, яка відбулась 21.01.2021. 21.01.2021 на комісії з питань захисту прав дитини було прийняте рішення щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію 1/5 частки вищевказаної квартири, право на користування якою має малолітній ОСОБА_3 , 2014 року народження, у зв`язку з відсутністю необхідних заяв та документів від законних представників малолітнього ОСОБА_3 що призведе до порушення законодавства посадовими особами органів опіки та піклування, які несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям, та у зв`язку з тим, що вчинення правочину призведе до порушення охоронюваних законом інтересів дитини, а саме ОСОБА_3 , 2014 року народження. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 є сторонньою особою по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , відсутність заяв законних представників дитини та необхідного пакету документів, вищезазначене питання по даній заяві не виносилося на розгляд засідання виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, таким чином, за результатами розгляду заяви від 05.10.2020 щодо надання дозволу на реалізацію частки арештованої квартири, яка належить на правах приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради не приймалося.Рішення комісії з питань захисту прав дитини не підлягає оскарженню в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, задоволення заяви ОСОБА_1 (сторонньої особи для малолітнього ОСОБА_3 ) про надання дозволу на реалізацію частки арештованої квартири, яка належить на правах приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 призведе до порушення майнових прав малолітньої дитини. Просить відмовити позивачу у задоволені позовної заяви.

Правової позиції відповідача щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди до суду на день розгляду справи представником відповідача надано не було.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги правові позиції позивача та представника відповідача, оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої доводи та заперечення, суд прийшов до наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що 13.05.2019 р. Суворовським районним судом м. Одеси у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 матеріальної (майнової) шкоди на суму 38 828,60 гривень та моральної шкоди в сумі 30 000 гривень (а. с. № 26).

Як вбачається з позовної заяви Роздільнянським міжрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області при примусовому виконанні даного виконавчого листа було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на належну йому 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цепака О.Я. від 12.07.2019 р. вищевказаний виконавчий лист переданий до Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а. с. № 28).

10.08.2020 до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради надійшов лист від Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2020 № 10279 щодо можливості реалізації 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ОСОБА_2 , право на користування яким має його малолітній племінник ОСОБА_3 .

Дане питання було винесено на розгляд засідання Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, яке відбулося 27.08.2020. Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради було прийнято рішення за № 261 від 27.08.2020 «Про відмову у наданні дозволу на реалізацію 1/5 частки квартири, право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 », яким відмовлено Южноукраїнському міському відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у наданні дозволу на реалізацію 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 , 2014 року народження, у зв`язку з тим, що вчинення правочину призведе до порушення охоронюваних законом інтересів дитини (а. с. № 29).

12.10.2020 до Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради надійшла заява ОСОБА_1 від 05.10.2020 р. щодо надання дозволу на реалізацію частки арештованої квартири у розмірі 13,92 кв.м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , мотивована тим, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки, порушуються її права і права малолітньої дочки боржника на отримання аліментів та на достатній життєвий рівень, гарантований ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Також у вказаній заяві позивач посилалася на те, що відмова Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради на реалізацію частки арештованої квартири не дає можливості виконавчій службі виставити частку квартири на електронні торги для погашення боргів за виконавчими листами.

Як слідує з матеріалів справи в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований малолітній ОСОБА_3 , 2014 року народження, який має право користування зазначеним житлом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону

Згідно ч. 4 ст. 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866. Так, п. 66 даного Порядку передбачено, що служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини. Для відчуження майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають зазначеній службі такі документи: заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників); копію паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, паспортного документа іноземця; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі наявності); документ, що підтверджує право власності (користування) дитини на відчужуване майно; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виданий відповідно до законодавства; копію свідоцтва про народження дитини; довідку з місця проживання, про склад сім`ї та реєстрацію або витяг з домової книги; копію рішення про встановлення опіки над дитиною (для опікунів, піклувальників); копію рішення про встановлення опіки над майном дитини (для опікунів, піклувальників); копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності).

Згідно п. 67 вказаного Порядку дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Відповіно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2020 року щодо надання дозволу на реалізацію частки арештованої квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , питання щодо надання дозволу/відмови на реалізацію 1/5 частки квартири, право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 було двічі винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради, а саме: 22 грудня 2020 року та 21 січня 2021 року.

22.12.2020 вказаною комісією було вирішено доручити Службі у справах дітей Южноукраїнської міської ради: 1) надіслати листа батькам малолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження (за місцем реєстрації дитини), з приводу вирішення питання щодо можливості реалізації 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , право користування якою має малолітній ОСОБА_3 ; 2) винести питання щодо надання дозволу/відмови на реалізацію 1/5 частки квартири, право на користування, якою має малолітній ОСОБА_3 , повторно на розгляд комісії з питань захисту прав дитини, засідання якої заплановано не раніше 20 січня 2021 року.

Про розгляд 22.12.2020 року заяви позивача від 05.10.2020 року та про прийняте комісією з питань захисту дитини рішення ОСОБА_1 була повідомлена листом Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради за № 1615 від 22.12.2020 (а. с. № 34).

Після виконання Службою у справах дітей вищевказаного доручення комісії, питання щодо надання дозволу/відмови на реалізацію 1/5 частки вищевказаної квартири було повторно винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради 21.01.2021 року.

21.01.2021 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.10.2020 року щодо надання дозволу на реалізацію частки вищезгаданої квартири комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради було прийнято рішення щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію 1/5 частки вищезгаданої квартири, право на користування якою має малолітній ОСОБА_3 , 2014 року народження, у зв`язку з відсутністю необхідних заяв та документів від законних представників малолітнього ОСОБА_3 , що призведе до порушення законодавства посадовими особами органів опіки та піклування, які несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям, та у зв`язку з тим, що вчинення правочину призведе до порушення охоронюваних законом інтересів дитини, а саме ОСОБА_3 , 2014 року народження.

Про прийняте рішення ОСОБА_1 була повідомлена листом Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради за № 133 від 28.01.2021 (а. с. № 35).

Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, стверджує, що, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 є сторонньою особою по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , відсутність заяв законних представників дитини та необхідного пакету документів, вищезазначене питання щодо надання дозволу на реалізацію частки вищезгаданої квартири згідно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2020 року не виносилося на розгляд засідання Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, тобто за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.10.2020 року щодо надання дозволу на реалізацію частки арештованої квартири, яка належить на правах приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради не приймалося.

Будь-яких доказів, які б спростовували твердження представника відповідача позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку по відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 21.01.2021 про відмову у наданні дозволу на реалізацію частки арештованої квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та про дозвіл на реалізацію частки даної квартири.

Що стосується вимог позивача по відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Южноураїнського міського суду Миколаївської області від 20.07.2021 р. було відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.08.2021 року в підготовчому засіданні дану справу призначено до судового розгляду на 16-00 год. 13 вересня 2021 року.

Заява про стягнення з відповідача моральної шкоди в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України надійшла до суду 18.10.2021 року, тобто поза межами строку, передбаченого вказаною нормою ЦПК України.

Крім того, відповідно до постанови Верховного суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19).

Позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди є новою вимогою, яка не була зазначена у тексті позовної заяви, а тому заява позивача про стягнення моральної шкоди не може бути розглянута судом в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.

При звернені до суду позивачем не був сплачений судовий збір, в позовній заяві остання зазначила, що від сплати судового збору звільнена на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та просила суд судові витрати покласти на відповідача.

Натомість суд не погоджується з такою позицією позивача.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Южноураїнської міської ради від 32.01.2021 року та про дозвіл на реалізацію частки арештованої квартири, а не про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За такого, у даному випадку на неї не розповсюджується дія п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст.144ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то судові витрати не можуть бути покладені на відповідача.

При зверненні до суду з вищевказаною позовною заявою позивачем не був сплачений судовий збір та не були надані документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а тому стягненню з позивача на користь держави підлягає судовий збір.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Позовні вимоги позивача містять дві вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання до суду з даної позовної заяви розмір судового збору становить 1816 гривень (по 908 гривень за кожну вимогу немайнового характеру).

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южноукрїанської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін