ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Херсон

справа № 663/2243/18

провадження № 22-ц/819/64/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Шабрацького Г.О. від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про переведення прав та обов?язків покупця,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про переведення прав та обов?язків покупця.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2009 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Власником суміжної з її квартирою АДРЕСА_2 була ОСОБА_3 , яка, вступивши в права спадкування, продала належну їй квартиру відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 є власником квартир АДРЕСА_3 та № НОМЕР_1 в даному житловому будинку.

Посилаючись на те, що житловий будинок АДРЕСА_4 фактично перебуває у спільній частковій власності, оскільки нежитлові приміщення тамбур та коридор являються спільними для позивача та відповідача ОСОБА_3 , а тому остання не мала права проводити відчуження своєї частини житлового будинку іншим особам, не попередивши про це її, позивачку, враховуючи те, що відчуження своєї частини житлового будинку ОСОБА_3 провела з порушенням вимог ст.362 ЦК України, ОСОБА_1 , остаточно просила суд: визнати житловий будинок АДРЕСА_4 окремим житловим будинком поділеним на частки і таким що не являється фактично багатоквартирним житловим будинком; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 09.08.2017р. квартири АДРЕСА_5 укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2017р. площею 0,0118га, кадастровий номер :01:054:0017 та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2017р. площею 0,0125га, кадастровий номер :01:054:0018, по АДРЕСА_4 укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; перевести на позивача права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу від 09.08.2017р. квартири АДРЕСА_5 та за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2017р. площею 0,0118га, кадастровий номер :01:054:0017 та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2017р. площею 0,0125га, кадастровий номер :01:054:0018, по АДРЕСА_4 укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; відстрочити позивачу строк перерахування на депозитний рахунок суду суми яку за договором має сплатити покупець, до встановлення цієї суми; стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про переведення прав та обов`язків покупця відмовлено.

Повернуто ОСОБА_1 внесені кошти на депозитний рахунок відповідно квитанцій: №0.0..1 від 11.12.2018 року в сумі 15000 грн.; №0.0..1 від 11.12.2018 року в сумі 15000 грн.; №0.0..1 від 11.12.2018 року в сумі 15000 грн.; №0.0..1 від 11.12.2018 року в сумі 12500 грн.; №0.0..1 від 11.12.2018 року в сумі 15000 грн.; №0.0..1 від 11.12.2018 року в сумі 58900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , понесені судові витрати в сумі 11 100 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , понесені судові витрати в сумі 7000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Литвиненко Є.О., Малиновський О.М. рішення суду просять залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційнаскарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу квартири від 31.07.2009, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_1 , придбала квартиру з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 (т.1 а.с.5).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу квартири від 09.08.2017, ОСОБА_3 продала а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в рівних частках по 1/2 кожний, придбали квартиру з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (т.1 а.с.97-98).

Відповідно до договорів купівлі продажу земельних ділянок від 09.08.2017, ОСОБА_3 продала а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в рівних частках по 1/2 кожний, придбали земельну ділянку площею 0,0118 га кадастровий номер :01:054:0017, ціною 28583,94 грн., за адресою: АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,0125 га кадастровий номер :01:054:0018, ціною 23943,18 грн., за зазначеною вище адресою (т.1 а.с. 93-94, 95-96).

Зазначені квартира та дві земельні ділянки належали ОСОБА_3 на праві свідоцтв на право на спадщину від 29.07.2017 після смерті ОСОБА_8 (т.1 а.с.84,85,86).

Як вбачається з інвентарної справи на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , управлінням Краснознаменівської зрошувальної системи 11.12.1995 було видано свідоцтво на право власності на житло АДРЕСА_8 співвласникам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 (інв. справа а.с.14).

Таким чином судом правильно встановлено, що як найменш з 1995 року будинок має статус багатоквартирного житлового будинку в якому наявні квартири як окремі об`єкти нерухомого майна, які набувалися та продавалися без згоди інших власників квартир.

При цьому, аналізуючи договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_2 та №4 судом встановлено, що не спростовано належними та допустимим доказами позивачкою, що згідно договорів квартири не мають між собою об`єктів спільної сумісної власності власності (т.1 а.с. 5, 97-98).

Відповідно до листа виконавчого комітету Скадовської міської ради №03-02-2337 від 16.10.2018, житловий будинок по АДРЕСА_4 , побудований у 50-х роках минулого століття, офіційного статусу не має, проте з самого початку будувався на декілька квартир. Відповідно до Державних будівельних норм України та Державного класифікатора будівель та споруд, вказаний будинок є зблокованим житловим будинком, тобто будинок квартирного типу, що складається з двох та більше квартир (т.1 а.с. 104).

Згідно зі ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається.

Оскільки належними та допустимим доказами позивачкою не доведено і судом не встановлено, що квартири позивачки та відповідачів є самостійними об`єктами права власності, а не часткою у спільній власності всіх власників, що мешкають у будинку, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_3 здійснюючи у передбаченому законом порядку відчуження належної їй на праві власності квартири та земельних ділянок не порушила прав позивачки, оскільки при продажу її квартири та земельних ділянок інші власники не користувалися правом переважної купівлі, передбаченої ст. 362 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив позивачці у задоволенні заявлених нею вимог.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому слід зазначити, що судом першої інстанції досліджувалися висновки проведених експертиз, цим висновкам надавалися обґрунтування, які позивачкою належними та допустимим доказами не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що на депозитний рахунок суду була внесена грошова сума, яку за договором повинен сплатити покупець, відповідно до ст.362 ЦК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, суд, не встановивши підстав для задоволення заявлених вимог, постановив рішення про повернення зазначених коштів.

Не знайшло свого підтвердження посилання апелянта на суперечливість висновків суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що клопотання апелянта про призначення будівельно-технічної експертизи, приєднання нових доказів, про дослідження яких не заявлялося в суді першої інстанції, витребування доказів, знаходяться поза межами розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наявність таких виняткових обставин апелянт не довів, а заявлені ним клопотання після тривалого розгляду справи апеляційним судом, дає підстави вважати, що такі процесуальні дії спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі у спірних правовідносинах, як набувачі спірного майна, вели себе недобросовісно щодо зазначення вартості спірного майна, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, ця обставина не впливає на предмет та підстави заявленого позову.

Інші висновки суду не вплинули на правомірність і правильність судового рішення у спрних правовідносинах, а тому не є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача.

Понесені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати в сумі 7000 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами (т.2 а.с. 194-202), відповідно до положень ст.137, 141 ЦПК України належить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_10 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна