24 листопада 2021 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., з участю позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідачку ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що вона є власником спірного житлового приміщення, у якому зареєстрована відповідачка, яка є колишньою дружиною її сина. У 2017 році шлюбні відносини між сином та відповідачкою припинилися, відповідачка зібрала свої речі та виїхала з квартири. Її місце проживання їй не відомо, особистих речей та речей повсякденного використання, які належать ОСОБА_2 в квартирі відсутні. Вона ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачці не чинила, та самостійно визначилась щодо свого місця проживання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказала, що відповідачка ОСОБА_2 її колишня невістка. У 2016 році її син виїхав на заробітки, а відповідачка у 2017 році зібравши свої речі виїхала з квартири до іншого чоловіка. На початку 2018 року, відповідачка вивезла всі речі з квартири. Син повернувся у 2019 році, знайшов відповідачку та подав позов про розірвання шлюбу. Відповідачка брала кредити, її та онуку колектори турбують, телефонують, обклеюють двері, вони зверталися до поліції.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив не подавала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що сторони її знайомі, відповідачка колишня сусідка. Вона проживала по АДРЕСА_2 до вересня 2021 року, а відповідачка ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 вже три роки не проживає. У ОСОБА_2 антисоціальний спосіб життя, вона пішла проживати до іншого чоловіка, забрала як свої, так і речі своєї доньки, залишила лише один маленький диван. Випадків того, що позивачка або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, речі відповідачки у квартирі відсутні.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що позивачка її баба, а відповідачка мати. ОСОБА_2 проживала у спірній квартирі приблизно до травня 2018 року, вона нічим не займалася, оскільки зловживає спиртними напоями, їздила лише на сезонні роботи, взяла багато кредитів. Особисто вона проживала з бабою, але коли мати виїхала зі спірної квартири, то переїхала до квартири. Мати переїхала в сусідній будинок, зібравши всі речі з квартири, навіть були зірвані шпалери. Мати жодного разу не намагалася вселитися до квартири, але приходили колектори та погрожували у них все описати. Випадків того, що позивачка або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, речі відповідачки у квартирі відсутні.
Суд, заслухавши вступне слово позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено договором купівлі-продажу від 27.09.2001 р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права влансості №136647468 від 05.09.2018р. (арк. справи 5-6).
За актом від 02.06.2021 р. №177 ПП "Жилсервіс", складеного сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 2017 року (арк. справи 7).
Відсутність речей відповідачки та її не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка мала об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивачка чи будь-які інші особи не чинили, майно та речі відповідачки в квартирі відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.
Відсутність відповідачки за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачкою, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачка, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні з 2017 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складене 03 грудня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 90, 235, 258, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідоме) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. В. Ус