Справа № 523/8910/21
Провадження №2/523/3743/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (надалі - позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення надміру сплачених сум пенсійних виплат у розмірі 8451,27 грн..

Позов обгрунтований тим, що оскільки період роботи відповідача з 07.01.1991 по 30.06.1996 в МП "Жасмін" не підтверджено управлінням додатковими документами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 „Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", та відповідачем не надано жодного допустимого доказу, тому здійснити розрахунок пенсії з урахуванням спірних періодів роботи підстав немає. Окрім того, пенсійна справа відповідача в порядку контролю була направлена на перевірку до ГУ ПФУ в Одеській області. Під час перевірки пенсійної справи відповідача ГУ ПФУ в Одеській області було встановлено, що період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки у трудовій книжці відповідача завірені печаткою держави, яка на той час вже не існувала, зазначений період роботи необхідно підтвердити уточнюючою довідкою. З метою отримання уточнюючої довідки про стаж роботи відповідача у період з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки на МП. „Жасмін", позивачем 06.12.2017 р було направлено запит до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради за вих. № 2745/04. 16.01.2018 р за вх. № 2745/04 на адресу управління надійшла відповідь на запит з зазначенням, що документи МП „Жасмін" на зберігання до архіву не надходили та місцезнаходження підприємства невідоме. З урахуванням встановлених фактів розпорядженням управління № 853946 від 06.11.2017 пенсійну справу відповідача було приведено у відповідність, до розрахунку загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки. Розмір пенсії після перерахунку встановлено у сумі 3654,81 грн. Оскільки в період з 26.07.2016 по 31.10.2017 р відповідач без наявних на те підстав отримував пенсію у більшому розмірі, Головним управлінням було винесено рішення №67 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру (додаток 8). Згідно цього рішення, Відповідач повинен відшкодувати 8451,27 грн., розмір заборгованості визначений розрахунком переплати пенсії від 14.11.2017.

28.10.2021р. до суду надійшов відзив, у якому відповідач заявлені вимоги не визнає. Так, адвокат Семенцов О.І. зазначає, що лист ГУ ПФУ за результатами перевірки зареєстровано в Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі, правонаступником якого на даний час є позивач, за вх. № 715/38 від 10.10.2017 року.

Ще 14.11.2017 року за результатами перерахунку пенсії відповідача була визначена сума надмірно виплаченої пенсії. Протокол індивідуального перерахунку пенсії відповідача був сформований 14.11.2017 року, а рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру № 67 прийнято тільки 19.02.2018 року, а тому строк на подання відповідного позову сплив ще 19.02.2021 року. Тобто в такому випадку позивачем пропущено встановлений частиною 1 статті 257 ЦК України строк на подання позовної заяви. Крім того, про протиправність спірного рішення позивача № 67 від 19.02.2018 року свідчить та обставина, що про прийняття цього рішення відповідач взагалі нічого не знав, а копію рішення позивач йому не надсилав. Відповідні докази у позивача відсутні. У позовній заяві представником позивача наголошується на тому, що в період з 26.07.2016 по 31.10.2017 роки відповідач, нібито, без наявних на те підстав отримував пенсію у більшому розмірі і саме тому позивачем було прийнято спірне рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру. Відповідач вважає це рішення безпідставним з огляду на наступне. Так, згідно частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Саме на цю норму Закону № 1058 посилається представник позивача у позові. Однак в даному випадку, як зазначає сам позивач у спірному рішенні № 67 від 19.02.2018 року «сума переплати 8451 грн. 27 коп. утворилася за період з 26.07.2016 по 31.10.2017 роки у зв`язку з невірним застосуванням законодавства, а саме - безпідставно зарахований період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки». Отже, вини відповідача в «надмірно виплаченій йому суму пенсії» немає. На підтвердження своїх доводів щодо протиправності спірного рішення адвокат відповідача посилався на правову позицію, викладену в рішеннях Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 756/6984/16-а, від 25.10.2016 року у справі № 686/26486/14-а, від 25.09.2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21.02.2020 року у справі № 173/424/17. Крім того, позивач не вимагав від відповідача ніяких додаткових документів не вимагав.

Відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходив.

03.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд, відповідно до ст.279 ЦПК України.

Сторони у засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява позивача про підтримання заявлених вимог та про слухання справи за їх відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, 28.10.2021р. на адресу суду надійшов відзив та заява про слухання справи за їх відсутності.

Справа розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до ст.279 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, якому з 26.07.2016 р. призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 по справі №523/1126/17.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси у справі №523/1126/17 від 24.07.2017р., визнано протиправним та скасовано рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №99 від 21.09.2016р. та №171 від 09.12.2016р. про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2. Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, періоди проходження служби у Збройних Силах з 29.11.1976р. по 17.11.1978р. та на посаді монтажника в постійному діючому будівельному поїзді №3 міжобласного будівельно-монтажному тресту по будівництву елеваторів «Південьелеваторбуд» за період з 14.12.1978р. по 31.10.1979р. Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 26 липня 2016р..

Позивачем до страхового стажу відповідача було включено період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 у МП "Жасмін" на підставі запису у трудовій книжці та з 30.06.1996р. звільнений з зазначеного підприємства, дата звільнення засвідчена печаткою підприємства "Жасмін", яке було зареєстроване виконкомом Суворовської районної ради народних депутатів м. Одеси Української радянської соціалістичної республіки.

Під час перевірки пенсійної справи відповідача, ГУ ПФУ в Одеській області було встановлено, що період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки у трудовій книжці відповідача завірені печаткою держави, яка на той час вже не існувала, зазначений період роботи необхідно підтвердити уточнюючою довідкою.

З метою отримання уточнюючої довідки про стаж роботи відповідача у період з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки на МП. „Жасмін", управлінням 06.12.2017 було направлено запит до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради за вих. № 2745/04. 16.01.2018 за вх. № 2745/04 надійшла відповідь з зазначенням, що документи МП „Жасмін" на зберігання до архіву не надходили та місцезнаходження підприємства невідоме.

Розпорядженням управління № 853946 від 06.11.2017 пенсійну справу відповідача було приведено у відповідність до розрахунку загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки, розмір пенсії після перерахунку встановлено у сумі 3654,81 грн.

Головним управлінням Пенсійного Фонуд України в Одеській області 19.02.2018р. було прийнято рішення №67 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру ОСОБА_1 , оскільки в період з 26.07.2016 р по 31.10.2017 р відповідач без наявних на те підстав отримував пенсію у більшому розмірі. Згідно цього рішення, відповідач повинен відшкодувати 8451,27 грн., розмір заборгованості визначений розрахунком переплати пенсії від 14.11.2017 (а.с.13).

Вищевказане рішення було прийнято на підставі ч. 1 ст. 50 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції станом на 01.01.2015р.), якою встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного суду від 13.04.2018 року у справі № 815/1043/18 визнано протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії з причин невключения до страхового стажу періоду роботи в МП «Жасмін» з 07.01.1991 р. по 30.06.1996 роки; зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки в МП «Жасмін»; зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу в період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки в МП «Жасмін» та поновити йому виплату пенсії в раніше призначеному розмірі з 01.12.2017 року.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно до ст.1 Закону України від 09.07.2003, № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ст.50 Закону № 1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно п. 4.1 та 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію.

Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Механізм повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003р. №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003р. за №374/7695.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень ч.2 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

На підставі ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

За приписами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Разом з тим, статтею 1215 Цивільного кодексу України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону №1058-IV та статтею 103 Закону №1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Отже, суд вважає, що відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - внаслідок зловживань з їх боку, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Таким чином, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховується при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Натомість, як вбачається з рішення Одеського окружного адміністративного суду ухваленого 13.04.2018 р у справі №815/1043/18 за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі про визнання протиправними дій щодо не перерахунку раніше призначеної пенсії з причин не включення періоду роботи до страхового стажу, визнано протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії з причин невключення до страхового стажу періоду роботи в МП «Жасмін» з 07.01.1991р по 30.06.1996 р; зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 07.01.1991 по 30.06.1996 роки в МП «Жасмін».

Отже, предметом спору у вказаній справі був період роботи відповідача в МП «Жасмін» з 07.01.1991 р по 30.06.1996 р. При цьому, необхідно звернути увагу на те, що судом надано оцінку обставинам саме щодо неврахування управлінням вказаного періоду роботи, засвідченого печаткою підприємства "Жасмін", яке було зареєстроване виконкомом Суворовської районної ради народних депутатів м. Одеси Української радянської соціалістичної республіки . Рішення суду набрало законної сили 08.08.2018 р.

Таким чином, судовим рішенням надано оцінку обставинам, на підставі яких Головне управління заявило вимогу до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Згідно з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011).

Щодо клопотання представника відповідача про пропущений строк для звернення до суду, то необхідно зазначити, встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності позивачем пропущено, оскільки рішення управління було 19.02.2018 р, а позов подано 17.05.2021 р.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Для встановлення конкретних ознак (критеріїв) мотивованості судового рішення можна врахувати практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Наприклад, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99; пункт 30).

У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, пункт 30). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ.

Так, в пункті 31 рішення у справі "Волошин проти України" (№15853/08) та пункті 22 рішення у справі "Бацаніна проти Росії" (№3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.

У пункті 25 рішення у справі "Проніна проти України" (№63566/00), пункту 13 рішення у справі "Петриченко проти України" (№2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№ 42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім цього у пункті 42 рішення у справі "Бендерський проти України" (№22750/02) вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (… ). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (…). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Таким чином, згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку про такі критерії мотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.

Враховуючи встановлені обставини та норми, які регулюють виниклі правовідносини суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відсутні докази надання відповідачем недостовірних відомостей, підстав для стягнення вказаної суми немає, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,141,258-259,263,265,268,273,279,354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в м.Одесі в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення складено 23.11.2021 р.

Суддя