Справа №333/6190/20
Провадження №2/333/828/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Христової Н.К.,

представника позивача - за договором - ОСОБА_1 ,

представника відповідач за довіреністю - Білик Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцями, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Запорізької міської ради, в якій просив суд встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 у період з 31.08.2011 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2. (день смерті) та з ОСОБА_4 у період з 2014 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті).

В обґрунтування позову зазначив, що з 2011 року, за згодою ОСОБА_3 , він почав мешкати разом з ним у новопридбаному будинку за адресою АДРЕСА_1 та вести спільне господарство. Починаючи з 2014 року, разом з ними за вказаною адресою почала проживати матір ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Посилається на те, що всі вони проживали однією сім`єю, разом вели спільне господарство, несли спільні витрати на утримання майна, святкували свята, їздили відпочивати, планували своє спільне життя, обговорювали питання фінансового характеру, були пов`язані спільним побутом, надавали один одному матеріальну та моральну підтримку. Після смерті вказаних осіб, позивач вважає за необхідне встановити факт проживання з ними як спадкодавцями однією сім`єю, з метою оформлення у подальшому права на спадщину як спадкоємець четвертої черги, а також з метою правового визначення існування між ними сталих сімейних відносин.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. При цьому посилався на те, що позивачем не надані докази, які б підтверджували, що він з ОСОБА_3 з 2011 року та ОСОБА_4 з 2014 року по день їх смерті проживали спільно і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Зазначає, що довідки про проживання за місцем мешкання, копія листа з домової книги, копії фотокарток, тощо не є належними доказами у справі на підтвердження проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцями. Крім того, посилається також на те, що надання допомоги та піклування ОСОБА_2 про ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтверджують факт наявності між ними відносин притаманних сім`ї.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що надані до суду докази у їх сукупності підтверджують факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю, ведення ними спільного господарства та спільного бюджету в цілому.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких остання на відмові у задоволенні позову ОСОБА_2 наполягала з підстав неналежності доказів у справі, на які посилався позивач.

02.02.2021 року в судовому засіданні представник позивача, адвокат Приладишева Н.Г. підтримала вимоги заявлені в позовній заяві, просила суд задовольнити їх повністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що подані позивачем докази є неналежними, факт проживання однією сім`єю не можуть доводитись показаннями свідків. Крім того, окрім позивача до будинку приходили інші люди, друзі, які допомагали в будівництві.

Свідок ОСОБА_6 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проживає через будинок від них. Окрім того вона голова квартального комітету. В 2011 році вони купили будинок АДРЕСА_1 та проживали разом в ньому. Придбаний будинок потребував ремонту, вони вдвох займались його ремонтом, іноді їм допомагали друзі. В 2014 році ОСОБА_3 забрав до себе матір і вони проживали втрьох. Мати хворіла, вона по господарству нічого не робила, всім займалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вона бачила як вони вдвох виходили з будинку, їздили на роботу, разом повертались додому. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 їздили разом відпочивати. В 2019 році померла ОСОБА_4 , її похованням займався ОСОБА_3 та йому допомагав ОСОБА_2 . В ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , його похованням займався ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_12 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердила, що в 2011 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали будинок АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 переїхала пізніше. Вона була інвалідом, потребувала сторонньої допомоги. Вони приводили будинок до ладу, відремонтували його, побудували огорожу. Саме ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 запропонували їй побудувати огорожу. Всі роботи вони проводили разом. ОСОБА_2 проживав в будинку постійно. Вона бачила, що він вранці виходив з будинку, після роботи повертався до нього. ОСОБА_3 помер в ІНФОРМАЦІЯ_2 неочікувано. Його похованням займався ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не мав більше родичів чи членів родини. Друзі приходили до них в гості або допомагали в будівництві.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , знайома з ними біля 20 років. Вони разом торгували на ринку Анголенко , разом їздили за товаром. В 2011 році ОСОБА_3 вирішив купити будинок, радився з нею. Після придбання будинку ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_2 в цьому будинку. ОСОБА_2 постійно проживав в цьому будинку. Вони вели спільне господарство. Пізніше забрали до будинку мати ОСОБА_3 , яка була інвалідом, потребувала сторонньої допомоги. Вона разом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їздили відпочивати. Їх подорожі були по багатьох містах України. Вона неодноразово була вдома у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , бачила там речі ОСОБА_2 . В них був спільний бюджет. Підтверджує, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 витрачали спільні кошти на ремонт, придбання меблів. Вона приходила до них в гості, вони пригощали її, також хлопці приходили вдвох до неї в гості. Коли хтось з них був на роботі, інший вдома готував їжу, займався господарством, годував ОСОБА_4 . У ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було декілька кіосків на ринку, якими займалися разом. Два роки тому померла ОСОБА_4 інших родичів у них не було.

Заслухавши представників позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу від 31.08.2011 року, належав житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , в якому він був зареєстрований та проживав, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с.13-17), копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №04-26/3-11374 від 24.06.2019 р. (а.с.18).

Також ОСОБА_3 належав на праві власності автомобіль Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 з 13.04.2018 р. (а.с.40)

З копії домової книги житлового будинку АДРЕСА_1 вбачається, що в цьому будинку був зареєстрований ОСОБА_3 з 14.09.2011 року та ОСОБА_4 з 04.03.2016 року (а.с.38)

ОСОБА_4 з 14.11.2011 року була встановлено перша група інвалідності по зору з дитинства, безстроково (а.с.36).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.34).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.29).

Організацію поховання ОСОБА_3 та витратами, понесеними у зв`язку з цим, займався ОСОБА_2 , що підтверджується угодою від 10.04.2020 р., актом №171 від 10.04.2020 р., накладною (а.с. 31-33), де замовником та платником поховань ОСОБА_3 зазначений ОСОБА_2 та показаннями свідків.

Позивач ОСОБА_2 з 13.10.2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.10).

За наявним в матеріалах справи Договором від 15.11.2011 р. ОСОБА_2 був замовником продукції (вікон), які встановлювалися за адресою АДРЕСА_1 (а.с.22).

Накладними на будівельні матеріали від 03.08.2012 р., 15.05.2015 р., 23.07.2012 р., 11.07.2019 р., 27.,06.2012 р., 28.06.2012 р. підтверджується, замовником будівельних матеріалів за адресою АДРЕСА_1 був саме ОСОБА_2 (а.с.23-24).

Згідно декларації № 0001-656М-4300 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, саме ОСОБА_2 був довіреною особою ОСОБА_3 для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом (а.с.25).

Згідно довідок Квартального комітету № 12 Комунарського району м. Запоріжжя по роках з 2011 по 2020 рік, ОСОБА_2 проживав за адресою буд. АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 (з 2011 р. по 2020 р.) та з ОСОБА_4 (з 2014 р. по 2019 р.).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданих Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась (а.с.87).

Судом була витребувана копія спадкової справи 35-2020 заведена після смерті ОСОБА_3 , з якої вбачається, що із завою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 та Акціонерне товариство «Альфа-Банк» із заявою-претензією з вимогами до спадкоємців. Інші особи із заявою про прийняття спадщини не звертались.

Також зі спадкової справи судом встановлено, що ОСОБА_3 18.03.2019 року склав заповіт, за яким розпорядився своїм майном таким чином: ОСОБА_4 заповів 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 2/3 частки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_2 він заповів 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З відповіді Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Управління державної реєстрації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області встановлено, що перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей не виявлено (а.с.90).

Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у справі №766/5046/16-ц (провадження №61-10741св18) відзначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

При цьому суд звертає увагу на те, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю позивача з померлими особами необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті останніх, а також для юридичного закріплення існування між ними сталих сімейних відносин у минулому.

Таким чином, суд оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, виходить з того, що довідками квартального комітету № 12, Договором на встановлення вікон, накладними про відпуск будівельних матеріалів, фотокартками, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, документами на здійснення поховання ОСОБА_3 , підтверджується факт проживання позивача з ОСОБА_3 однією сім`єю у період з 31.08.2011 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2. (день смерті) та з ОСОБА_4 однією сім`єю у період з 2014 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті).

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що вказані докази є неналежними та недопустимими, оскільки такі докази у їх сукупності дають підстави для висновку про наявність факту спільного проживання позивача разом з померлими особами однією сім`єю та ведення ними спільного господарства.

Та обставина, що позивач зареєстрований за іншою адресою, ніж померлі особи, не спростовує висновок суду про їх спільне проживання однією сім`єю по день їх смерті, що підтверджується іншими доказами.

Померла ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_3 , з 2014 року проживала з ним та ОСОБА_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , потребувала сторонньої допомоги, догляд за якою здійснювали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується показаннями свідків.

Суд врахував, що показаннями свідків, які є сусідками померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , подругою позивача та померлого ОСОБА_3 доводиться, що ОСОБА_2 постійно проживав в будинку АДРЕСА_1 . Він замовляв будівельні матеріали з доставкою за цією адресою, свідки також підтвердили, що у вказаному будинку проводився ремонт, яким займались позивач разом з ОСОБА_3 , вони робили спільні покупки, святкували свята. Саме позивач був зазначений в договорі з лікарем як довірена особа ОСОБА_3 для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом. Саме позивачу та своїй матері, ОСОБА_3 в 2019 році заповідав належне йому майно. Після смерті ОСОБА_3 його похованням, займався саме позивач ОСОБА_2 .

Оцінюючи надані позивачем фотознімки та показання свідка ОСОБА_15 , суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_3 проводили разом відпочинок та дозвілля протягом тривалого часу, що в сукупності з іншими доказами по справі також вказує на факт спільного проживання.

Інших близьких осіб, які б були членами родини позивача та померлих ОСОБА_3 в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, на підтвердження спільного побуту ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_3 з 2011 року свідчить те, що вони проживали за однією адресою, займалися ремонтом у вказаному будинку, його облаштуванням, робили спільні покупки, святкували свята, відпочивали разом, проводили спільне дозвілля, спільно займалися підприємницькою діяльністю, не мали іншої родини.

Суд приймає до уваги, що особисте життя родини не є відкритим для оточуючих, навіть близьких друзів, тому детальний опис спільного життя не можна зібрати на підставі показань свідків чи задокументувати. В даному випадку свідки вказують на спільне проживання, спільний відпочинок, побут, покупки, спільні кошти. Підстав ставити під сумнів показання свідків, які є сусідами та подругою у суду не має, ці показання є переконливими та логічними.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_4 однією сім`єю, і на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплинуло більше п`яти років, протягом яких у них були взаємні права і обов`язки, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи та досліджені судом, у їх сукупності з показаннями свідків.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-80, 141, 258, 263-265, 266 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцями - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з 31.08.2011 року по 05.04.2020 рік (по день смерті).

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у період з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (по день смерті).

Рішення суду може бути оскаржене сторонами шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська