Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4020/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., за участі відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівського нотаріального округу, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 01.07.1963 року.

Заповіт покійний батько не залишив. Позивач та відповідачі (мати та брат) є спадкоємцями за законом першої черги, інші спадкоємці відсутні.

Позивач прийняв спадщину в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР як такий, що вступив в управління спадковим майном. Факт проживання в спадковому будинку з 25.12.1986 року по даний час підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.09.2020 року №980.

Відповідач ОСОБА_1 оформила прийняття спадщини за своїм чоловіком, а відповідач ОСОБА_4 (брат) відмовився від прийняття спадщини на користь матері. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.07.2002 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. за реєстровим №1968.

За вказаних обставин позивач також звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори за оформленням власних спадкових прав. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що після реалізації власних спадкових прав відповідачі заперечують про наявність в них будь-яких документованих матеріалів, які підтверджують належність речових прав на житловий будинок покійному спадкодавцю.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 24.09.2020 року №847 цей об`єкт нерухомості будівництвом завершений, 5/6 частин будинку рахується за відповідачем ОСОБА_1 , а 1/6 частина рахується за покійним батьком, перехід права власності не оформлено.

Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, змушена звернутись до суду з позовом про визнання за права власності на 1/6 спадкового будинку.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.50).

Відповідачі ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, однак до суду подано письмову заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона мати позивача, а позивач - ОСОБА_2 - відповідно її син. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 вона оформила спадкові права. Однак ОСОБА_6 жодних дій по оформленню спадщини не вчиняв. Оскільки він є сином померлого, то вона не заперечує на визнання за ним належної частки спадщини. Однак зауважила, що наразі із сином у неї складні відносини.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, справу розглянуто за її відсутності.

Заслухавши відповідачку ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані нормами ЦК Української РСР (1963 р.) та ЦК України (2003 р.).

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 (а.с.7).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 01.07.1963 року (а.с.6)

Заповіт покійний батько не залишив.

Позивач та відповідачі (мати та брат) є спадкоємцями за законом першої черги, інші спадкоємці відсутні.

Позивач прийняв спадщину в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР як такий, що вступив в управління спадковим майном. Факт проживання в спадковому будинку з 25.12.1986 року по даний час підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.09.2020 року №980 (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_1 оформила прийняття спадщини за своїм чоловіком, а відповідач ОСОБА_4 (брат) відмовився від прийняття спадщини на користь матері. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.07.2002 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. за реєстровим №1968 (а.с.8).

За вказаних обставин позивач також звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори за оформленням власних спадкових прав. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що після реалізації власних спадкових прав відповідачі заперечують про наявність в них будь-яких документованих матеріалів, які підтверджують належність речових прав на житловий будинок покійному спадкодавцю.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 24.09.2020 року №847 цей об`єкт нерухомості будівництвом завершений. 5/6 частин будинку рахується за відповідачем ОСОБА_1 , а 1/6 частина рахується за померлим ОСОБА_5 і залишається відкритою (а.с.9).

Спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак відносини спадкування врегульовані нормами ЦК УРСР, які діяли на час смерті та відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Ті обставини, що позивач є сином померлого ОСОБА_5 , а відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дружина та син, а отже є особами першої черги спадкування, позивач в порядку ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою першої черги спадкування як син померлого, спадщину прийняв. Спадковий будинок будівництвом завершений, однак правовстановлюючих документів спадкодавцем за життя не виготовлено, що є перешкодою позивачу в оформленні спадкових прав. Іншого способу захистити своє право у спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 09.02.2021 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо