Справа № 185/7016/21
Провадження № 2/185/3180/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 грудня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М., з участю секретаря судового засідання Таран Н.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що вона є власником будинку за зазначеною адресою. Відповідач - її мати, не проживає з нею спільно, не є членом її сім`ї, не проживає в будинку більше року без поважних причин, однак добровільно не знімається з реєстрації, чим створює перешкоди у користуванні майном, зокрема в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками направлялася відповідачу за адресою реєстрації, оскільки іншої адреси та номерів засобів зв`язку суду не повідомлено.

Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 09 серпня 2019 року (7/9 часток) та договору купівлі-продажу від 15 червня 2009 року (2/9 часток).

Право власності ОСОБА_1 на будинок зареєстроване належним чином (а.с.9, 12).

Згідно з довідкою № 2753, виданою 13 серпня 2021 року виконавчим комітетом Вербківської сільської ради, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа - ОСОБА_2 , 1955 року народження (а.с.19).

05 липня 2021 року комісією Вербківської сільської ради складено акт обстеження домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . В результаті обстеження домоволодіння та опитування сусідів встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за зазначеною адресою з 2020 року (а.с.20).

За змістом статей 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень статті 156 Житлового кодексу України та статті 405 Цивільного кодексу України, право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, члени сім`ї власника житла набувають право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Як передбачено частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач ОСОБА_2 не проживає з 2020 року у будинку, що належить позивачу, однак не знялася з реєстрації, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 Цивільного кодексу України.

Таким чином наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком, який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.1).

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 .

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 своїм майном шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва