Справа № 368/830/20
Рішення

Іменем України

"26" січня 2021 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Кагарлицька місцева прокуратура про відшкодування матеріальних збитків шляхом покладення зобов`язань на відповідачів знести два гаражі та паркан,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просила суд зобов`язати кожного відповідача очистити від забудови прибитого дерев`яного паркану до двох кутів будинку, очистити від забудови на межі двох гаражів , очистити від забудови на межі дерев`яного паркану, прибитого до двох кутів сараю та установити термін виконання 24 календарні дні. В подальшому уточнила і просила зобов`язати кожного відповідача знести два гаражі та паркан в АДРЕСА_1 . Обгрунтувала позов тим, що в 2012 році, за вказаною вище адресою, відповідачі умисно побудували два гаражі на одному з яких відсутній відлив а з другого відлив вивели на сарай та під час дощу вода ллється на стіну сараю який належить її сину в якій з`явились глибокі тріщини . Також умисно побудували за будинком дерев`яний паркан і прибили до кутів будинку, вибивши цеглу і умисно побудували за сараєм дерев`яний паркан і прибили до кутів сараю , вибивши цеглу. Тому вчинили злочин по ст.ст.28, 194 ч.1 КК України і позивач є потерпілою в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і дала пояснення , що у 2012 році купила будинок в АДРЕСА_2 сину ОСОБА_4 який є власником вказаного будинку і вона в любий момент може переоформити будинок на себе і тому діями відповідачів порушуються її права. У цьому будинку її місце проживання не зареєстроване у встановленому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив , що він гаражі в АДРЕСА_2 не будував, на які вказує позивач, і які належали його батьку ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька спадщину прийняла його мати ОСОБА_6 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і він прийняв спадщину після смерті матері з якою постійно проживав на день смерті, але не оформив спадщини. Стіна сараю в АДРЕСА_1 має тріщини, так як з цього сараю , а не з двох гаражів, стікає вода на стіну і від цього утворились пошкодження на стіні сараю. Дерев`яний паркан не прибитий до стіни будинку та сараю , а закріплений до стовпчиків.

Відповідач ОСОБА_7 не з`явилась в судове засідання і розгляд справи проведено у її відсутність.

Представник Кагарлицької місцевої прокуратури пояснив, що письмове повідомлення про підозру в кримінальному провадженні по ст.194 ч.1 КК України по заяві позивача від 8.01.2020 року відповідачам не вручалось .

Судом встановлено , що власником житлового будинку в АДРЕСА_2 до прийняття постанови Верховною Радою України №3650 « Про утворення та ліквідацію районів» ) Київської області є ОСОБА_4 по договору купівлі - продажу, що відповідач не оспорює.

Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Позивач має право проживати в житловому будинку в АДРЕСА_2 зі згоди власника ОСОБА_4 і стіна сараю за вказаною адресою має тріщини внаслідок дії дощової води, що не оспорюється відповідачами.

Відповідачі проживають в житловому будинку в АДРЕСА_2 .

Згідно технічного паспорта на вказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_5 , складеного 14.12.2005 року, житловий будинок 1978 року побудови має самовільну перебудову кімнати та веранди і біля будинку, крім інших будівель та споруд, є паркан з штахету h1 1980 року побудови, паркан h 2 з штахету 1980 року побудови, самовільно побудовані гараж З 1990 року побудови і гараж К 1993 року побудови.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва ) передбачено слідуюче:

п.5. Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

п. 6. Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

п.17. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

п.22. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

п.23. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

п.24. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Згідно ст.103 ч.1 ЗК власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст.391 ч.1 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.396 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України позивач не довела: що на стіну сараю стікає дощова води з самовільно побудованих гаражів під літерами З і К ; що у зв`язку з виникненням пошкоджень на стіні сараю у вигляді тріщин порушуються права позивача; що відповідачі самовільно у 2012 році побудували два гаражі та прибили дерев`яний паркан до стіни будинку та сараю які належать сину позивача, так як не надала належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Позивач надала суду копію ухвали слідчого судді від 23.01.2020 року якою зобов`язано уповноважену особу внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1 від 8.01.2020 року та надати заявниці витяг з ЄРДР. Надала суду копію заяви ОСОБА_1 від 8.01.2020 року до начальника поліції в якій вона вказували, що відповідачі в 2012 році умисно побудували два гаражі на одному з яких відсутній відлив а з другого відлив вивели на сарай та під час дощу вода ллється на стіну в якій з`явились глибокі тріщини . Також умисно побудували за будинком дерев`яний паркан і прибили до кутів будинку, вибивши цеглу і умисно побудували за сараєм дерев`яний паркан і прибили до кутів сараю , вибивши цеглу. Тому просила притягнути відповідачів до кримінальної відповідальності по ст.ст.28, 194 ч.1 КК України. Надала суду копію витягу з ЄРДР по ст.194 ч.1 КК України по заяві від 8.01.2020 року з викладом обставин. Надала суду копію пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої ОСОБА_1 в кримінальному провадженні №0000083 від 10.02.2020 року. Вказані документи не є допустимими доказами вчинення злочину відповідачами так як не є вироком суду чи іншим рішенням про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Тому в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись, ст. ст.376, 391ч.1 , 396 ч.1 ЦК України , ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273, 354 ЦПК України. Повний текст рішення складено 09.02.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко