Справа № 183/1585/20
№ 2/183/628/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2021 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
17 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог посилалася на те, що їй, на праві приватної власності на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі № 18 від 24 листопада 2017 року, виданої головою правління ЖБК «Сокіл» В.М. належить квартира АДРЕСА_2, загальною площею 48,7 кв.м, житловою площею 27,5кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначила, що в зазначеній квартирі вона проживала та була зареєстрованою разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з громадянкою Російської Федерації ОСОБА_3 та виїхав до Росії на постійне місце проживання у м. Воронеж.
ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в спірній квартирі, але з травня 2014 року фактично не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в квартирі його особисті речі відсутні.
Позивач ОСОБА_1 зазначила, що реєстрація сина перешкоджає реалізації її права як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 21 січня 2021 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність, зокрема клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі № 18 від 24 листопада 2017 року, виданої головою правління ЖБК «Сокіл» В.М. Ляш, та 10 жовтня 2017 року КП «Новомосковське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» виготовлено технічний паспорт, належить квартира АДРЕСА_2, загальною площею 48,7 кв.м, житловою площею 27,5кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 105308936 від 28 листопада 2017 року.
Судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстрований син позивача ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 15.03.2020 року за вих. № 783про реєстрацію місця проживання особи.
Встановлено, що з травня 2014 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, житловим приміщенням не користується, зареєстрований та проживає на території Російської Федерації в м. Воронеж, що підтверджується актом від 11 березня 2020 року, складеним головою правління ЖБК «Сокіл» Ляш В.М. в присутності мешканців будинку: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
Реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 № 20 19 384842, виданого 03.01.2020 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ по Воронежській області.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 21 січня 2021 року.

Суддя Д.І. Городецький