Справа № 462/7121/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

адвокат Гимон І.В. звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 із позовом про стягнення боргу за договором позики з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 37000,00 грн., а також понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що 07.09.2020 р. позивач позичив відповідачу грошові кошти у сумі 37000 грн., що стверджується розпискою від 07.09.2020 р. Вказані кошти відповідач зобов`язувалася повернути до 30.10.2020 р., однак не виконала даного зобов`язання. Відтак, позивач звернувся до суду та просить стягнути суму боргу, що виникла. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримала 16.01.2021 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.09.2020 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 37000,00 гривень.

Так, згідно розписки, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_2 07.09.2020 року отримала у борг грошові кошти у розмірі 37000,00 грн., які зобов`язалася повернути до 30.10.2020 року.

Як ствердив позивач у позовній заяві, на даний час, відповідач не повернула вказаної суми позики, що не спростовано відповідачем, а тому відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Згідно даної розписки, відповідач взяла на себе зобов`язання повернути позивачу позичені у нього грошові кошти на певних умовах та у вказаний строк. Розписка написана власноручно відповідачем, що не оспорила ОСОБА_2 , і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача оригіналу розписки відповідача свідчить про неповернення боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаної нею розписки.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. 11, 203, 526, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_1 , 1968 року народження /ІПН НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 / борг у розмірі 37000,00 /тридцять сім тисяч / гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_1 , 1968 року народження /ІПН НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 / судові витрати у розмірі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 /вісімдесят/ копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст рішення суду складений 09 лютого 2021 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.