ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4623/20Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/817/74/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гаврищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/4623/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Левківим А.І., повний текст якого складено 15 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19 год. 14 хв. в соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ОСОБА_6 » за інтернет-посиланням http://m.facebook.com/story.php?story_fbid=556920&id=38764 ОСОБА_5 опубліковано текст наступного змісту:

«Син відомого будівельника ОСОБА_7 учасник бандугрупувань по продажу наркотиків?

Тиск на чесних правоохоронців з метою випустити «торговців смертю…»

Коли людина стає наркоманом…- ОСОБА_8 батькам, біда дружині чи чоловікові, біда діткам…

А оскільки наркотики річ вкрай дорога, біда нам усім… Оскільки в пошуку «дози» наркоман не розбирає чи ти олігарх, чи водій тролейбуса, чи вчитель, чи медик… Наркоман просто залазить через вікно, до Вас додому… і в пошуку грошей для «дози» - грабує, а якщо Ви, випадково, є вдома, - може залишити Вас без життя, без життя Ваших дітей… Основне гроші «на дозу»…

Це одна сторона медалі… Але є і інша: найбільшого покарання заслуговують не наркомани, а ті, які наркотики продають… І не важливий статус, чи їх фамілія…

І кожен, хто прочитає вищенаведені рядки, погодиться зі мною…

Всі Ви чули, що в Тернополі проведено операцію по знешкодженні організованого злочинного угрупування, що реалізовувало наркотики, як мінімум в 3-ох областях…

Як стало відомо ГО «Тернопільські підсумки» серед «невинних наркоділків» проходить син відомого будівельного магната та мецената, керівника ВАТ «Тернопільбуд».

Невже, сину магната, мало коштів, що заробляє фірма батька???

То що панове!!! Помилуємо торгівця «наркотою», бо він син власника Тернопільбуду??? А діти простих людей і надалі будуть гинути від «дози»?

Кожен дасть відповідь сам собі…

А тепер, чому ми це написали:

1. Провоохоронцям пропонували «хабар», щоб «торгівців смертю відмазати». Правоохоронці гроші не взяли.

2. Почався тиск, з сторони будівельного магната (відсторонити від слідства, понизити у званні … і т.д.) з метою зам`яти справу… Тому зараз, як ніколи,, працівникам правоохоронної системи потрібна НАША МОРАЛЬНА ПІДТРИМКА!!!

Просто добре слово.

Просто, щоб вони (правоохоронці) розуміли, що їх підтримують мешканці всього нашого міста Тернополя.

Ні наркотикам та тим, хто їх продає!!!

З повагою,

Голова ГО «Тернопільські підсумки» ОСОБА_9 ».

Позивач зазначив, що опублікувавши вказану інформацію, відповідач принизив його честь, гідність та ділову репутацію та завдав йому душевних страждань. Дані звинувачення є абсолютно необґрунтованими та безпідставними, опубліковані з метою його дискредитації та завдання йому та членам його сім`ї душевних страждань, а тому підлягає спростуванню. Позивач обіймає посаду Генерального директора ТОВ «Тернопільбуд», яке зарекомендувало себе з найкращої сторони та напрацювало добру ділову репутацію. Публічно опублікувавши відомості, що стосуються ОСОБА_4 , безпідставно звинувативши його та членів його сім`ї у вчинених злочинах, ОСОБА_5 завдав значної шкоди діловій репутації позивача, для відновлення якої знадобиться значна кількість часу і зусиль.

Враховуючи наведене, позивач просив:

1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_4 інформацію, що опублікована ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19 годині 14 хвилин в соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ОСОБА_6 » за інтернет-посиланням http://m.facebook.com/story.php.story_fbid=556920&id=38764;

2) зобов`язати ОСОБА_5 спростувати дану інформацію в соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ОСОБА_6 » протягом 3 календарних днів після набрання рішенням суду по даній справі законної сили;

3) стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивачем не доведено, що ОСОБА_4 є керівником ТОВ «Тернопільбуд», оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який є загальнодоступним для усіх, міститься інформація про те, що позивач є генеральним директором (керівником) ТОВ «Тернопільбуд» з 2009 року. Вказує, що ОСОБА_4 , як генеральний директор (керівник) ТОВ «Тернопільбуд», неодноразово вітав тернополян та жителів Тернопільської області з різноманітними державними та релігійними святами. Зазначає, що твердження суду про те, що у наведеній публікації висловлено оціночні судження є безпідставними та необґрунтованими. Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які полягають у тому, що при розгляді справи не досліджено наданий позивачем доказ - Довідку з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №270/2020-Д від 05 жовтня 2020 року. Та обставина, що ОСОБА_4 є генеральним директором (керівником) ТОВ «Тернопільбуд» є загальновідомим фактом, а тому підтверджуючі це докази (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13 березня 2014 року, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 травня 2019 року, копії вітань у ЗМІ) не були долучені при поданні позовної заяви до суду. Необхідність їх долучення в суді апеляційної інстанції виникла у зв`язку із зазначенням в рішенні суду першої інстанції тверджень, що позивачем жодним чином не доведено, що ОСОБА_4 є керівником ТОВ «Тернопільбуд».

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити у повному обсязі.

У грудні 2020 року представник відповідача адвокат Гаврищук В.В. подав до суду відзив кому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_4 є публічною особою, а тому межа його критики є значно ширшою, ніж для окремих пересічних громадян. Позивачем не доведено, що поширена інформація стосується його чи членів його сім`ї, поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість. Вказує, що поширена інформація не є фактичним твердженням, а оціночним судженням.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Печений О.П. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача адвокат Гаврищук В.В. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно скріншоту сторінки з мережі «Facebook» (а.с.14) на сторінці « ОСОБА_6 » за інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 наявна публікація наступного змісту:

«Син відомого будівельника ОСОБА_7 учасник бандугрупувань по продажу наркотиків?

Тиск на чесних правоохоронців з метою випустити «торговців смертю…»

Коли людина стає наркоманом…- ОСОБА_8 батькам, біда дружині чи чоловікові, біда діткам…

А оскільки наркотики річ вкрай дорога, біда нам усім… Оскільки в пошуку «дози» наркоман не розбирає чи ти олігарх, чи водій тролейбуса, чи вчитель, чи медик… Наркоман просто залазить через вікно, до Вас додому… і в пошуку грошей для «дози» - грабує, а якщо Ви, випадково, є вдома, - може залишити ОСОБА_10 без життя, без життя Ваших дітей… Основне гроші «на дозу»…

Це одна сторона медалі… Але є і інша: найбільшого покарання заслуговують не наркомани, а ті, які наркотики продають… І не важливий статус, чи їх фамілія…

І кожен, хто прочитає вищенаведені рядки, погодиться зі мною…

Всі Ви чули, що в Тернополі проведено операцію по знешкодженні організованого злочинного угрупування, що реалізовувало наркотики, як мінімум в 3-ох областях…

Як стало відомо ГО «Тернопільські підсумки» серед «невинних наркоділків» проходить син відомого будівельного магната та мецената, керівника ВАТ «Тернопільбуд».

Невже, сину магната, мало коштів, що заробляє фірма батька???

То що панове!!! Помилуємо торгівця «наркотою», бо він син власника Тернопільбуду??? А діти простих людей і надалі будуть гинути від «дози»?

Кожен дасть відповідь сам собі…

А тепер, чому ми це написали:

1. Провоохоронцям пропонували «хабар», щоб «торгівців смертю відмазати». Правоохоронці гроші не взяли.

2. Почався тиск, з сторони будівельного магната (відсторонити від слідства, понизити у званні … і т.д.) з метою зам`яти справу… Тому зараз, як ніколи,, працівникам правоохоронної системи потрібна НАША МОРАЛЬНА ПІДТРИМКА!!!

Просто добре слово.

Просто, щоб вони (правоохоронці) розуміли, що їх підтримують мешканці всього нашого міста Тернополя.

Ні наркотикам та тим, хто їх продає!!!

З повагою,

Голова ГО «Тернопільські підсумки» ОСОБА_9 ».

На запит адвоката Будза Т.В. 11 лютого 2020 року ГУНП в Тернопільській області надано відповідь, що «у кримінальному провадженні щодо осіб, що займались масовим виготовленням та розповсюдженням наркотичних засобів і психотропних речовин, інформація про яке розміщена 31 січня 2020 року на офіційному веб-сайті ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_11 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення» (а.с.18).

Згідно наданого позивачем висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №8128/20-39 від 21 квітня 2020 року, вбачається, що:

1) у тексті публікації під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розповсюдженої в соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ОСОБА_6 » за інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 міститься інформація негативного характеру щодо керівника ВАТ «Тернопільбуд» ОСОБА_4 та одного з членів його сім`ї;

2) інформація негативного характеру щодо керівника ВАТ «Тернопільбуд» ОСОБА_4 та одного з членів його сім`ї, яка містить ся у вищевказаному тексті публікації викладена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень;

3) вказана негативна інформація, за умови її невідповідності дійсності, є принизливою для ОСОБА_4 та одного з членів його сім`ї (а.с.38-46).

З Довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №270/2020-Д від 05 жовтня 2020 року, виданої ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет»» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» вбачається, що на веб-сайті htps://www.facebook.com/ створено сторінку користувача з іменем ІНФОРМАЦІЯ_4 , доступну за адресою в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_5 на якій розміщена відповідна інформація про цього користувача, а також наступні ідентифікатори:

- місце роботи голова організації в Тернопільська обласна громадська організація Тернопільські підсумки;

- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- рідне місто Збараж;

- місто проживання Тернопіль.

Враховуючи співпадання наведених ідентифікаторів можливо зробити висновок, що власником сторінки у соціальній мережі Facebook з назвою Доста доступною за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_5 » (а.с.110-116).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

З позиції правової природи, право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на етику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.

Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 зроблено правовий висновок такого змісту: при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів.

Судження це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_4 зазначає, що поширена відповідачем інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки висвітлює його з негативної сторони.

Щодо поширення інформації, яка стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача.

З матеріалів справи вбачається, що у спірній поширеній інформації (публікації) відсутні посилання щодо прізвища позивача чи членів його сім`ї.

Судом встановлено, що рішенням Торгово-промислової палати Тернопільської міської ради від 25 жовтня 2001 року № ТВО фірма Тернопільбуд ЛТД перетворено у ВАТ Тернопільбуд.

04 червня 2009 року ВАТ «Тернопільбуд» реорганізовано шляхом перетворення у ТОВ «Тернопільбуд».

При цьому, ОСОБА_4 з 2001 року по 2009 був головою правління ВАТ «Тернопільбуд».

Апеляційний суд зазначає, що з червня 2009 року організація під назвою ВАТ Тернопільбуд не існує. Крім цього, до керівних органів господарського товариства, зареєстрованого в організаційній формі ВАТ, крім голови правління, входять також і члени правління, дирекція, та ін.

З 2009 року і по сьогоднішній день ОСОБА_4 є Генеральним директором ТОВ Тернопільбуд, яке є правоноступником усіх прав та обовязків ВАТ Тернопільбуд.

Таким чином, позивачем належними доказами не доведено, що поширена інформація стосується персонально ОСОБА_4 , оскільки до керівного складу ВАТ належить все правління товариства, як колегіальний орган, а не лише ОСОБА_4 , як його голова.

В оскаржуваній публікації відсутня конкретна та в достатній мірі персоналізована інформація, яка б давала можливість поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вона стосується саме позивача, а не іншої особи.

Вжиті у публікації вирази, на кшталт Серед невинних наркоділків проходить син відомого будівельного магната та мецената, керівника ВАТ Тернопільбуд, Почався тиск з сторони будівельного магната (відсторонити від слідства, понизити у званні... і т.д.) з метою замяти справу не дають суду підстав для однозначного висновку про те, що в даному випадку мова йде саме про позивача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що висновок експерта судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 8128/20-39 від 21 квітня 2020 року є неналежним доказом, оскільки в ньому зазначено, що спірна опублікована інформація стосується ОСОБА_4 , однак, з інформаційних джерел, зазначених експертом, які використовувались ним при складанні вказаного висновку, не зазначено жодного документа з якого експерт зробив висновок, що ОСОБА_4 є керівником ВАТ «Тернопільбуд».

Крім цього, вказаний висновок експертом зроблено лише із змісту поставлених перед ним запитань, в яких конкретно зазначено: Чи стосується інформація у статті керівника ВАТ Тернопільбуд ОСОБА_4 та членів його сімї?, а тому експерт зі змісту самого питання зробив свій висновок, без підтвердження відповідними документами.

Також ОСОБА_4 до заяви щодо проведення вказаної експертизи надав лише копію паспорта, ОСОБА_12 , копію скріншоту сторінки з мережі «Facebook» на сторінці « ОСОБА_6 » за інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 &id= НОМЕР_1 та копію офіційного роз`яснення ГУНП в Тернопільській області.

Щодо поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У п.12 цієї ж постанови зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Такий висновок викладений у постанові ВГСУ від 18 жовтня 2017 року справа № 914/4612/14.

Апеляційний суд вважає, що Довідка з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №270/2020-Д від 05 жовтня 2020 року виданою ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет»» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» є неналежним доказом, оскільки у ній зазначено, що враховуючи співпадіння ідентифікаторів (місце роботи, дата народження, рідне місто, місто проживання) можливо зробити висновок, що власником сторінки в соціальній мережі Facebook з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », доступною за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_5 » ( ОСОБА_6 ).

На думку суду вказані ідентифікатори не є достатніми, щоб однозначно та беззаперечно встановити факт належності сторінки у соціальній мережі «Facebook» відповідачу.

Доменне ім`я Facebook.соm є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівняю. Доменне ім`я Facebook. соm не відноситься до українського сегменту Інтернет.

Адреса Facebook не належить до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Дані про власника веб-сайт можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що будь-яка особа може зареєструватись під будь-яким ім`ям та поширювати інформацію на свій розсуд.

З огляду на викладене, позивачем не підтверджено належними, достовірними та достатніми доказами факту належності сторінки у соціальній мережі «Facebook» відповідачу як фізичній особі, а також приналежності йому спірного допису.

Щодо поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності та поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів, що вказана поширена інформація стосується його чи членів його сім`ї, була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих думок автора публікації з приводу проблеми «наркоманії».

У спірній публікації в соціальній мережі «Facebook» були використані оціночні судження, ТУТ ДОБАВИТИ БІЛЬШЕ ??? що відповідно до статті 277 ЦК України та статті 30 Закону України «Про інформацію» не підлягають спростуванню.

З аналізу наведеного у позові тексту, про спростування якого просить прозивач, вбачається, що заголовок Син відомого будівельника Тернополя учасник бандугрупувань по продажу наркотиків? сформульований у формі питального речення, що само по собі свідчить, що ткст не містить однозначного і категоричного твердження про події, про які йдеться у статті, як факти.

Розміщення у кінці заголовку питального знаку свідчить про те, що наведена під заголовком інформація підлягає подальшому з`ясуванню та уточненню. Цей розділовий знак, згідно з правилами синтаксису в українській мові, ставиться у кінці речення для вираженя питання чи сумніву.

Окрім цього, відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є публічною особою, яка відіграє певну роль у суспільному житті (у будівельній галузі), а тому межа допустимої критики щодо позивача є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 є керівником ТОВ «Тернопільбуд», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у спірній опублікованій статті зазначено «керівник ВАТ «Тернопільбуд», «власник ВАТ «Тернопільбуд».

Доводи апеляційної скарги про те, що інформація про перебування ОСОБА_4 на посаді генерального директора (керівника) ТОВ «Тернопільбуд» є загальновідомим фактом, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом спору у даній справі є публікація статті із зазначенням про керівника ВАТ «Тернопільбуд».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, ствердження позивача, про те, що ОСОБА_5 на сторінці соціальній мережі «Facebook», яка належить саме йому, виклав зазначену у позовній заяві інформацію про керівника ВАТ «Тернопільбуд» не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 08 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді