РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м.Одеса Справа № 522/21468/20

Провадження №2/522/845/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 27.01.2021 року.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у даній справі та судове засідання відкладене на 09.02.2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ОСОБА_4 надала суду заяву, посвідчену 24.11.2020 року присяжним нотаріусом Сармітою Орловською, з якої вбачається, що її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.11.2017 року, вона разом з донькою не проживають за адресою кв. АДРЕСА_1 , у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за межі України, та не заперечує проти зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку вищезазначеної адреси та розглядати справу без її участі.

ОСОБА_3 надав суду заяву, з якої вбачається, що його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.11.2017 року, разом з ним та матір`ю не проживають за адресою кв. АДРЕСА_1 , у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за межі України, та не заперечує проти зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку вищезазначеної адреси та розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2007 року, посвідченого ПНОМНО Плигіною Ж.О. за реєстр. №8056, який зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №17404765 від 17.01.2008 року, виданим КП «ОМБТІ та РОН».

Згідно відомостей №К2-248671-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 17.11.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 , з 11.01.2016 року зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, з 11.11.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у вказаній квартирі, її особистих речей у квартирі немає.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом по справі № 766/817/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15, 16, 316, 37, 318, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 206, 258, 259, 263-265, 267, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (останнє відоме місце поживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (м.Одеса, вул.Канатна, 134), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Латвії, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складний та підписаний суддею 09 лютого 2021 року.

Суддя: В.В. Кузнецова