ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/374/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. суддя Дарницького районний суд міста Києва Мицик Ю.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

В С Т А Н ОВ И В:

До подання позовної заяви до суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на рухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь - які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь - якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомого майна (нежитлової будівлі). Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею - 54,6 кв. м, житловою площею - 28,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що 20.02.2007 між позивачем ОСОБА_1 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кошти в розмірі 94000,00 дол. США, зі сплатою 9,5 % річних на строк до 20.02.2017.

В забезпечення вказаного Кредитного договору було укладено Договір іпотеки, за яким майнові поручителі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передали в іпотеку акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

20.02.2007, в забезпечення виконання умов Кредитного договору, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 97360.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених відповідним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПАТ «Дельта Банк» правонаступником переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, серед яких Кредитний договір та Договір іпотеки.

В подальшому, 06.02.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2153/К посвідчений приватним нотаріусом Антиповою І.В. зареєстрований в реєстрі за №31, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки відступлені на користь ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», в зв`язку з чим ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» набуло право Іпотекодержателя відносно предмету іпотеки (Двокімнатна квартира, загальною площею - 54,6 кв.м., житловою площею - 28,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заявники посилаються на те, що мають намір звернутися до суду з позовом про визнання недійсними Кредитного договору та Договору іпотеки. Невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, обраний заявниками захід забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача 2, буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до закінченням розгляду справи по суті. Щодо зустрічного забезпечення, запропонували сплатити на депозитний рахунок суду кошти в сумі 1000,00 грн.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч.3 ЦПК України).

Крім цього, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі № 200/12227/17).

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявники зауважили, що ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» може в будь-який момент звернути стягнення на іпотечне майно та до моменту розгляду справи по суті, здійснити подальше його відчуження будь-якій третій особі, яка може бути добросовісним набувачем, що унеможливить повернення цього майна.

Разом з тим, заявниками не надано жодних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення можливого позову (вчинення відповідачем 2 дій по зверненню стягнення на іпотечне майно).

Слід зазначити, що посилаючись на те, що існують підозри відчуження майна третім особам, заявник в обґрунтування необхідності накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири, не посилається на жодну конкретну обставину, яка б свідчила про будь-яке дійсне намагання відповідача 2, звернути стягнення на майно та в подальшому його відчужити, докази на підтвердження таких посилань відсутні.

Також заявником не обґрунтовано та не доведено, яким чином невжиття забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а викладені в заяві міркування щодо можливого відчуження майна, є припущеннями заявників.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Мицик Ю.С.