Справа №305/956/21
Провадження по справі 2/305/544/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Найман Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: державний реєстратор Великобичківської селищної ради Марущак Людмила Миколаївна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Поштак Юстина Степанівна, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем, ОСОБА_2 позивачка проживала у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1999 року, який за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.03.2021 по справі №305/72/21 між ними розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу питання щодо розподілу рухомого та нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, чи питання щодо визначення порядку користування таким майном, перед судом не ставилося і останнім не розглядалося. На даний час виникла потреба у розподілі цього майна, оскільки зважаючи на деякі об`єктивні обставини, що склалися на сьогоднішній час, розв`язання цього питання можливе лише в судовому порядку, шляхом постановлення відповідного судового рішення. Предметом розподілу, на даний час є нерухоме майно, набуте сторонами за час спільного проживання у шлюбі, яке є спільним сумісним майном, як майном подружжя, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований в цілій частині за відповідачем , 22.03.2021. За час проживання у шлюбі, набутим майном подружжя, крім спірного житлового житлового будинку є земельна ділянка, площею 0,07 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , що не є предметом спору. Житловий будинок АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном, як майном подружжя в рівних частинах та підлягає відповідному розподілу. На сьогоднішній день вирішити цивільно-правовий спір між сторонами, як співвласниками нерухомого майна , не являється можливим, у зв`язку із категоричним небажанням цього з боку відповідача, ОСОБА_2 . Крім того, відповідач звернувся з листом-повідомленням до їх спільного сина, ОСОБА_5 , з вимогою виселення останнього з житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі наведеного, просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Скасувати реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 236, який внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 57278408 від 25.03.2021 та зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_2 . Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 02.06.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи державного реєстратора Великобичківської селищної ради, ОСОБА_6 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

29.06.2021, відповідачем ОСОБА_2 подано заперечення на позовну заяву. У запереченні посилається на те, що позивачкою не ставиться питання про розподіл майна в натурі або про виділ частки зі спільної сумісної власності, тому окремо ставити питання про визнання права власності на частку у майні є зайвим. Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки предметом позову у цій справі є визначення, що частка ОСОБА_4 у спільній сумісній власності розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частину. Вважає, що задоволення вимог позивачки про визначення 1/2 частки у спільній сумісній власності за позивачем, яка вже закріплена у частині 2 ст.370 ЦК України, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження зазначеним майном, а отже такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту, тобто повторного звернення до суду. На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 24 лстопада 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтрима з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенню позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, ОСОБА_3 позовні не визнали. Вважають їх безпідставними та необгрунтованими з підстав наведених у запереченні. Відповідач ОСОБА_2 визнає, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку з наведеним відсутній предмет спору між сторонами. На підставі наведеного, просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, державний реєстратор Великобичківської селищної ради Марущак Людмила Миколаївна в судове засідання не з`явилася. Представник Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, Швед С.В. 30.06.2021 надіслала до суду електронною поштою клопотання, в якому просила розглянути справу без їх участі. У вирішенні справи покладаються на розсуд суду та просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, укладеному 26 липня 1999 року, у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом за №33.

Від шлюбу народилося четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/72/21 від 30 березня 2021 року, шлюб між сторонами, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано. Рішення набуло законної сили 30 квітня 2021 року.

Позивачка, ОСОБА_4 , ініціюючи позов до суду, зазначає, щовона не має можливості користуватися та розпоряджатися спільно нажитим майном подружжя, оскільки відповідач ОСОБА_2 створює їй та її сину, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується листом-повідомленням відповідача ОСОБА_2 від 08.05.2021 про виселення з житлового будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним, безпідставним є посилання відповідача та його представника про відсутність спору між сторонами, щодо визначення житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Об`єктом спільної сумісної власності позивачка називає: житловий будинок АДРЕСА_1

Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі, сторони на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:1192 побудували житловий будинок, що стверджується технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того, вказаний факт визнано відповідачем у судовому засіданні.

Доказом того, що забудовниками житлового будинку АДРЕСА_1 , являються сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , є акт обстеження матеріально-побутових умов від 21 травня 2021 року.

Натомість, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборн відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №257360051 від 20.05.2021 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 22.03.2021, зареєструвавза собою в цілій частині право власності на спірний житловий будинок, загальною площею 140 м.кв, житловою площею 51,4 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідачем ОСОБА_2 та його представником, адвокатом Мандзюком І.В., під час розгляду справи в суді не спростовано презумпцію правового режиму спільного сумісного майна подружжя, яким являється житловий будинок АДРЕСА_1 .

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки спірний будинок був побудований сторонами під час шлюбу, відповідачем цей факт не спростовано, навпаки визнано, суд дійшов висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 , являється спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, суд, вважає, що позов в частині визнання спірного житловго будинку, спільною сумісною власністю подружжя, підлягає до задоволення.

Враховуючи, що реєстрація права власності, в цілій частині, на житловий будинок АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 порушує законне право позивачки на володіння, користування та розпорядження нележним їй на праві спільної сумісної власності майном, така підлягає скасуванню.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки, ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати, що складається з витрат по сплаті судового збору, в сумі 1816 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Скасувати реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 236, який внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 57278408 від 25.03.2021 та зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний реєстратор Великобичківської селищної ради Марущак Людмила Миколаївна, місцезнаходження: 90615, смт Великий Бичків, вул. Грушевського, буд.108, Рахівського району, Закарпатської області, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуюча: М.О. Марусяк