КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Київ

Справа № 367/1037/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Пархоменко О.В.,

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з його матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_4 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 січня 2019 року заяву задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року і до відкриття після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, оскаржуване рішення впливає на її права та обов`язки як власника даного нерухомого майна. Вказує, що вона є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , однак не була залучена до участі у розгляді справи судом першої інстанції. Квартира АДРЕСА_3 , не є спадковою та не входить до складу спадкового майна, оскільки на час смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній не належала.

Вказує, що 1/3 частину даної квартири вона набула у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся, ОСОБА_5 , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 03.09.2010 року. Інші 2/3 частини даної квартири їй подарувала її бабуся, ОСОБА_4 у 2010 році, що підтверджується договором дарування частини квартири від 23.10.2010 року. Крім того, обставини, що ОСОБА_1 є єдиним власником даної квартири ще з 2010 року, підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2021 року. Інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у ДРРП, є загальнодоступною та відкритою. Отже ОСОБА_2 , перед подачею до суду заяви про встановлення факту спільного проживання, мав можливість та повинен був перевірити, кому на праві власності належить даний об`єкт нерухомого майна та надати суду відповідні письмові докази. Однак, ОСОБА_2 не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які посилався у своїй заяві та надав суду первинний (не актуальний) правовстановлюючий документ на дану квартиру, а суд, не перевіривши надану інформацію, прийняв її та ухвалив по справі незаконне рішення.

Вказує, що акт депутата місцевої ради, на який посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не є належним та достатнім доказом проживання особи за певною адресою, оскільки обставини, що підлягають встановленню судом, депутату особисто не відомі. Крім того, підписи сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у акті депутата Коцюбинської селищної ради - також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані особи не були допитані судом як свідки, не підтвердили в судовому засіданні, що саме вони підписали даний акт, та не були попереджені судом про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиві покази та відмову від дачі показань.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. Вказує, що спірна квартира у незаконний спосіб була відчужена колишньою дружиною покійного брата на користь ОСОБА_1 , про що ні спадкодавиці за її життя, ні йому відомо не було. Судом першої інстанції на підставі належних доказів прийняте законне і обґрунтоване рішення про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року, оскільки він постійно проживав разом із матір`ю та здійснював догляд за нею. Тому, твердження апелянта про те, що у матеріалах немає жодного належного письмового доказу на підтвердження факту проживання заявника разом зі спадкодавцем не обґрунтовані та не відповідають дійсності.

Стверджує, що ОСОБА_1 не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , а тому дане рішення не порушує її прав. Лише в подальшому відповідно до офіційних запитів адвокатів і звернень нотаріуса до відповідних державних установ було виявлено, що спадкове нерухоме майно незаконно, зокрема у 2010 році ОСОБА_8 оформлено на своє ім`я право власності на всю двокімнатну квартиру, в якій постійно він проживав разом із матір`ю - ОСОБА_4 до її смерті у 2017 pоці. Оскільки перед зверненням до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання спадкова справа заведена не була, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно не є відкритою та загальнодоступною, позивач не знав і не міг знати про наявність реєстрації права власності на вказану квартиру на ім`я апелянта.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, заявник ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 залишила заповіт від 07.12.2012 року, згідно з яким заповіла все належне їй на день смерті майно своїй онуці ОСОБА_3 , дочці заявника.

Заявник вказує, що він звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив йому у прийнятті заяви, оскільки із заявою звернувся після закінчення 6-ти місяців.

Він вважає, що своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав однією сім`єю з матір`ю та своїм батьком в спадковій квартирі з 2007 року. Проживання однією сім`єю з батьками було пов`язано з тим, що батьки досягли похилого віку, потребували сторонньої допомоги та догляду, а тому він змушений був постійно проживати з ними.

Вказує, що заяву про прийняття спадщини в нотконтору не міг подати в шестимісячний строк, оскільки тривалий час знаходився на лікуванні в лікарні з інсультом, що призвело до визнання інвалідом 1-ї групи довічно. Встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини після смерті його матері.

У зв`язку із викладеними обставинами заявник просив встановити факт його постійного проживання з його матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року і до відкриття після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 .

Відповідно до заповіту від 07.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Монько Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1426 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на випадок її смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також грошові вклади (заощадження), що зберігаються в банківських установах України, заповіла онучці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з актом від 11.10.2018 р. Коцюбинської селищної ради підтверджено, що в квартирі АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 , 1956 року народження не був зареєстрований, але постійно проживав за вищевказаною адресою з січня 2007 року по березень 2017 року в квартирі своїх батьків, які потребували постійного догляду.

Розглядаючи справу в порядку окремого провадження та задовольняючи заяву, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 02 січня 2019 року посилаючись на встановлені обставини, та те, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року і до відкриття після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 712/10959/17, від 27 грудня 2019 року у справі № 371/669/15-ц, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_4 необхідно було заявнику ОСОБА_2 для вирішення надалі питання щодо права на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Тобто, метою звернення із цією заявою є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що на час звернення ОСОБА_2 до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем вона була одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частину якої набула у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся, ОСОБА_5 , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 03.09.2010 року, а інші 2/3 частини їй подарувала її бабуся, ОСОБА_4 , що підтверджується договором дарування частини квартири від 23.10.2010 року.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 подала копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2010 року, виданого після смерті ОСОБА_5 , відповідно до якого спадщина складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_9 , та копію договору дарування 2/3 частин цієї квартири, укладеного 23.10.2010 року між ОСОБА_10 , що діє від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 (а.с.105-108).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2021 року, ОСОБА_9 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.09.2010 року та 2/3 частини цієї квартири на підставі договору дарування від 23.10.2010 року (а.с. 109-110).

ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_11 у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією паспорту громадянина України (а.с. 112).

Отже, відповідно до наданих документів, власником вищевказаної квартири з 2010 року та на теперішній час є ОСОБА_1 .

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, ОСОБА_2 , не залучив до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_1 , яка на час його звернення до суду з цією заявою вже була зареєстрована власником квартири АДРЕСА_1 .

З викладеного вбачається, що між учасниками справи фактично виник спір про право, наявності або відсутності правових передумов для визнання за заявником ОСОБА_2 права на отримання спадщини, після смерті його матері ОСОБА_4 , в той час коли ОСОБА_1 заперечує такий факт, адже є власником цього майна, тобто існує спір про право власності на квартиру, а тому вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням принципу змагальності і не можуть бути вирішені у порядку окремого провадження шляхом вирішення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Крім того, як вбачається з матеріалів, доданих до апеляційної скарги, ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_12 , треті особи: державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори Жеравель А.М., ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування, та ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14.07.2021 року у цій справі відкрито загальне позовне провадження.

Вказане також свідчить про наявність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо квартири АДРЕСА_1 , щодо якої у цій справі вирішено питання в порядку окремого провадження.

Отже, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , то факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Заперечення ОСОБА_2 проти апеляційної скарги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів до уваги не приймає, адже наведені у ньому обставини підлягають доказуванню та з`ясуванню судом саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем - залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_2 його право звернутись до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 січня 2019 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.