Справа № 433/832/20
Провадження № 22-ц/810/894/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач Селянське фермерське господарство «ЮТА»,

представник позивача - Норочевський Олександр Олександрович

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач - Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

відповідач - Державне підприємство «СЕТАМ»,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_3 - адвокат Андрушко Костянтин Павлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства «ЮТА»

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Певної О.С. в смт. Троїцьке Луганської області,

за позовом Селянського фермерського господарства «ЮТА», інтереси якого представляє адвокат Норочевський Олександр Олександрович, до ОСОБА_1 , Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання переважного права на придбання орендованої земельної ділянки та переведення прав та обов`язків її покупця,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року до Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого згідно уточнених позовних вимог зазначено, що 04 жовтня 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № 42 щодо земельної ділянки площею 1,4792 га, кадастровий номер :09:002:0253, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області. Строк дії даного договору становить 10 років, тобто до 04 жовтня 2027 року. Право оренди, яке випливає із зазначеного вище договору, було зареєстровано 14 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що було вчинено запис про інше речове право № 22833280. 23 травня 2019 року Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (зараз Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків)) було подано заявку до Державного підприємства «СЕТАМ» на реалізацію арештованого майна АСВП № 27286846. 02 липня 2019 року дану земельну ділянку було реалізовано шляхом проведення електронних торгів, про що було складено протокол № 416532. Переможцем даних електронних торгів став ОСОБА_1 . 17 липня 2019 року на підставі акту про проведення електронних торгів від 10 липня 2019 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочкою Ельвірою Георгіївною було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку та здійснено реєстрацію права власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис 32431855 від 17 липня 2019 року. На думку позивача за вказаних обставин було порушено його переважне право на викуп орендованої ним земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач просить визнати у судовому порядку за господарством переважне право на купівлю спірної земельної ділянки та перевести з ОСОБА_3 на позивача права покупця на земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 20 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог Селянського фермерського господарства «ЮТА» відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що у даному випадку ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного майна, таке майно він набув на підставі договору дарування, укладеного між власником майна ОСОБА_1 , та обдарованим ОСОБА_3 , а тому виниклі між сторонами правовідносини унеможливлюють витребування спірної земельної ділянки з володіння ОСОБА_3 згідно положень ст. 388 ЦК України. Тобто, правова конструкція виниклих між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 правовідносин, повністю нівелює доводи позивача щодо наявності переважного права на купівлю даної земельної ділянки. Правочин, за яким земельна ділянка була подарована, а не продана - не передбачає переважного права на придбання орендарем земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні, та повністю виключає можливість переведення прав та обов`язків особи, як покупця, так як така особа по суті не виступає покупцем земельної ділянки. Переважне право купівлі земельної ділянки діє лише у разі продажу земельної ділянки. Якщо земельна ділянка відчужується у будь-який інший спосіб (наприклад, шляхом дарування, міни, внесення до статутного капіталу чи в інший спосіб, але не шляхом продажу), то в такому разі переважного права на придбання (купівлю) земельної ділянки в орендаря немає. При цьому, рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 433/1505/19 від 23 березня 2021 року було встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано Селянському фермерському господарству «ЮТА» скористатися переважним правом на викуп спірної земельної ділянки, на що останнім було висунуто відмову. Рішення Троїцького районного суду Луганської області № 433/1505/19 від 23 березня 2021 року набуло чинності 22 квітня 2021 року, а тому обставини, встановлені зазначеним рішенням суду, не потребують додаткового доказування згідно положень ч.4 ст. 82 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням СФГ «ЮТА» 20 жовтня 2021 року звернулось з апеляційною скаргою до Луганського апеляційного суду, відповідно до якої просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20 вересня 2021 року по справі №433/832/20 та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник виходив з того, що Судом першої інстанції було помилково не застосовано норму спеціального закону - ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Враховуючи те, що вказаний Закон є спеціальним, його норми мають пріоритет над іншими нормами законодавства України у питанні регулювання правовідносин об`єктом яких є земельні ділянки. Ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається, а в разі продажу на аукціоні - якщо його пропозиція є рівною з пропозицією, яка є найбільшою із запропонованих учасниками аукціону. Ч. 2 даної статті визначає обов`язок орендодавця повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. Отже, ст. 9 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було прямо передбачено можливість реалізації переважного права орендаря на викуп орендованої ним земельної ділянки навіть у разі її продажу на публічних торгах -аукціоні. За таких умов, судом першої інстанції було помилково застосовано до спірних правовідносин ч.ч. 1, 4 ст. 362 Цивільного кодексу України в частині неможливості реалізації переважного права орендаря на викуп орендованої ним земельної ділянки в разі її продажу на публічних торгах - аукціоні, оскільки спеціальна норма прямо передбачає це.

Також, на мою думку, судом першої інстанції було помилкового враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 909/337/19. Предметом спору у тій справі був торгівельний павільйон, а не земельна ділянка. Тому, правовідносини справи № 909/337/19 є відмінними від даної справи. Крім того, судом першої інстанції помилково було застосовано до спірних правовідносин ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України. Ним не було враховано, що Позивач не ставив у своїх позовних вимогах питання витребування спірної земельної ділянки у, спочатку, Відповідача-1, а потім - Відповідача-5. Він ставив питання про переведення на нього прав та обов`язків її покупця з одночасним відшкодуванням оплаченої за неї на аукціоні ціни за рахунок коштів, покладених ним на депозитний рахунок суду. За таких обставин, ст.ст. 387-388 Цивільного кодексу України - не поширюються на спірні правовідносини та не можуть бути застосовані до даного спору. Слід, врахувати, що факт дарування спірної земельної ділянки відбувся під час розгляду даної справи. Відповідач-1 повинен був повідомити Відповідача-5 про наявність спорів щодо подарованого йому майна, оскільки останній стане його правонаступником у них. Також слід врахувати, що задоволення позову не позбавляє його подарованого майна - земельної ділянки, а фактично здійснює у нього її викуп за ціною, якою її придбав Відповідач-1. Відповідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процеуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягав застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Позиція інших учасників справи

08 листопада 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 .

Мотивуючи який відповідач ОСОБА_3 зазначає, що предметом позовних вимог є визнання за позивачем переважного права на придбання орендованої земельної ділянки площею 1,4792 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:002:0253, та переведення прав та обов`язків її покупця на позивача, тобто Фермерське господарство «ЮТА». На думку ОСОБА_3 , суд першої інстанції вірно врахував рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 433/1505/19 від 23 березня 2021 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «ЮТА», треті особи: Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, правонаступником якого є Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 , про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди землі від 04 жовтня 2017 року № 42, було відмовлено. Даним рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано Селянському фермерському господарству «ЮТА» скористатися переважним правом на викуп спірної земельної ділянки, на що останнім було висунуто відмову. Рішення Троїцького районного суду Луганської області № 433/1505/19 від 23 березня 2021 року набуло чинності 22 квітня 2021 року, а тому обставини, встановлені зазначеним рішенням суду, не потребують додаткового доказування згідно положень ч.4 ст. 82 ЦПК України. Таким чином, суд першої інстанції при ухваленні рішення вірно виходив з того, що преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Під час вирішення цивільної справи у суді першої інстанції, сам же позивач та його представник визнають ту обставину, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування спірної земельної ділянки від 18 березня 2021 року, за яким я набув у власність земельну ділянку площею 1,4792 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:002:0253. Тобто, у даному випадку, я є добросовісним набувачем спірного майна, таке майно я набув на підставі договору дарування, укладеного між власником майна ОСОБА_1 , та обдарованим ОСОБА_3 , а тому виниклі між нами правовідносини унеможливлюють витребування спірної земельної ділянки з мого володіння згідно положень ст. 388 ІІК України. Твердження скаржника про те, що задоволення позову не позбавляє ОСОБА_3 , подарованого майна у вигляді спірної земельної ділянки, є абсурдними та такими, що взагалі суперечать здоровому глузду. Визнання переваленого права на придбання орендованої земельної ділянки за позивачем та переведення на нього прав та обов`язків її покупця, порушать мої законні права, як власника земельної ділянки, та фактично вилучать її з мого володіння. При цьому, не зрозуміло, яким саме чином має бути реалізовано таке переведення прав та обов`язків покупця спірної земельної ділянки на особу, яка набула цю земельну ділянку на підставі договору дарування і є у розумінні закону добросовісним набувачем земельної ділянки. Договір дарування спірної земельної ділянки від 18 березня 2021 року не визнавався недійсним (нікчемним) у судовому порядку, його правова конструкція не передбачає переважного права на придбання орендарем земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні, а тим паче повністю виключає можливість переведення прав та обов`язків особи, як покупця, так як набувач земельної ділянки за договором дарування по суті не виступає покупцем земельної ділянки, а є обдарованим. Сам же позивач у позовній заяві визнає, що на час виникнення спірних правовідносин питання визнання переважного права на придбання орендованої земельної ділянки та переведення прав та обов`язків її покупця, не було врегульовано конкретними нормами законом, а тому посилається на аналогію закону. При цьому, у апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції невірно було застосовано норми закону, які регулюють подібні за змісом правовідносини. Однак, позивач залишив поза увагою те, що необхідність застосування даного прийому у вигляді аналогії закону обумовлена тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Суд першої інстанції виважено підійшов до вирішення даної справи і при ухваленні рішення виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягали застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив їх, у зв`язку з чим доводи позивача, викладені в апеляційній скаргі, є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, на підставі вищезазначеного.

16 листопада 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду наійшов відзив на апеляційну скаргу від ДП «Сетам».

Мотивуючи який відповідач ДП «Сетам» зазначає, що Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області було сформовано та направлено до державного підприємства СЕТАМ заявку на реалізацію земельної ділянки у рамках виконавчого провадження № 27286846 . Державним підприємством СЕТАМ на підставі заявки було проведено електронні торги з реалізації Земельної ділянки, площею 1.4792 га кадастровий номер: :09:002:0253, що розташована за адресою: Луганська область, Троїцький район, Розпасіївська сільська рада за номером лоту № 356465. Електронні торги з реалізації вищезазначеного майна відбулись відповідно до Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі Порядок). Так, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 державне підприємство СЕТАМ уповноважене на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом. Відповідно до пункту другого розділу II Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Відповідно до абзацу четвертого пункту четвертого розділу II Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Так, торги з реалізації лоту № 356465 відбулись з визначенням переможця, учасника № 7, який зробив найбільшу ставку, а саме: 57 865.00 грн. Закон України Про виконавче провадження та Порядок реалізації арештованого майна не передбачає необхідності здійснювати повідомлення орендаря про продаж землі.

Разом з цим, правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено п.8 розд. X Порядку реалізації майна, та вказано, іцо акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі- продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. З аналізу ч.1 ст.650, ч. 1 ст.655 та ч.4 ст.656 ЦК можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Згідно із ч.1 ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, установлених законом, належить власникові товару (ч.1 ст.658 ЦК). Згідно із п.4 розд. Х Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем. В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, то зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (п.5 розд.Х Порядку реалізації арештованого майна). З урахуванням наведеного набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів. Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці державна виконавча служба та організатор електронних торгів та покупець переможець електронних торгів. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про оренду землі орендодавець зобов`язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. Орендодавець земельної ділянки площею 1.4792 га кадастровий номер: :09:002:0253, що розташована за адресою: Луганська область, Троїцький район, Розпасіївська сільська рада ОСОБА_2 не є продавцем даної земельної ділянки, він не мав наміру продати земельну ділянку третій особі, не встановлював її ціну та умови продажу. Переможець торгів ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку внаслідок проведення електронних торгів арештованим майном, а на відносини з реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів не поширюються норми Закону України Про оренду землі та стаття 777 Цивільного кодексу України. Разом з цим продаж земельної ділянки площею 1.4792 га кадастровий номер: :09:002:0253, що розташована за адресою: Луганська область, Троїцький район, Розпасіївська сільська рада вже відбувся, тому спосіб захисту цивільних прав, обраний Позивачем, а саме визнання переважного права купівлі земельної ділянки та переведення прав покупця є неналежним та таким, що не узгоджується з Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі, Законом України Про виконавче провадження, Порядком реалізації арештованого майна.

Явка сторін

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, заяв, клопотань, щодо відкладення розгляду справи не надходили. Представник Селянського фермерського господарства «ЮТА» адвокат Норочевський Олександр Олександрович у судовому засіданні приймав участь у режимі відеоконференції. На задоволенні апеляційної скарги наполягав, просив її задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Андрушко Костянтин Павлович прийняв участь у судовому розгляді апеляційну скаргу не визнав.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

04 жовтня 2017 року між Фермерським господарством «ЮТА» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № 42 щодо земельної ділянки площею 1,4792 га, кадастровий номер :09:002:0253, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області. Строк дії даного договору становить 10 років, тобто 04 жовтня 2027 року. Право оренди, яке випливає із зазначеного вище договору, було зареєстровано 14 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що було вчинено запис про інше речове право № 22833280 (т.1, а.с. 3).

23 травня 2019 року Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, правонаступником якого є Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) було подано заявку до Державного підприємства «СЕТАМ» на реалізацію арештованого майна АСВП № 27286846 (т.1, а.с. 5).

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 27286846 Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, правонаступником якого є Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на підставі постанови від 19 березня 2018 року було накладено арешт на земельну ділянку ОСОБА_2 , площею 1,4792 га, з кадастровим номером :09:002:0253, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, про що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено відповідний запис про обтяження за № 25314321.

Вказане арештоване майно було піддано реалізації шляхом проведення електронних торгів на веб-сайті Організатора електронних торгів.

За результатами конкурсу з визначення організатора електронних торгів з реалізації арештованого майна, проведеного 18 березня 2019 року, переможцем конкурсу було визначено державне підприємство «СЕТАМ», якому належить веб-сайт з реалізації майна.

Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, правонаступником якого є Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на адресу Луганської філії Державного підприємства «СЕТАМ» було направлено заявку про реалізацію вищезазначеної земельної ділянки.

Луганською філією Державного підприємства «СЕТАМ» 12 червня 2019 року було опубліковано інформаційне повідомлення про електронні торги під номером 356465 з продажу спірної земельної ділянки.

Згідно інформаційного повідомлення про електронні торги № 356465 торги з продажу земельної ділянки були призначені на 02 липня 2019 року із стартовою ціною 20900 грн., кроком аукціону 627 грн., гарантійним внеском 1045 грн.

02 липня 2019 року відбулися торги по лоту № 356465, по яким ОСОБА_1 згідно протоколу проведення електронних торгів № 416532 від 02 липня 2019 року визнано переможцем (т.1 а.с. 6, т. 2 а.с.1-250, т.3 а.с. 1-242 ).

17 липня 2019 року на підставі акту про проведення електронних торгів від 10 липня 2019 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочкою Ельвірою Георгіївною було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку та здійснено реєстрацію права власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис 32431855 від 17 липня 2019 року ( т. 1, а.с. 4).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування спірної земельної ділянки від 18 березня 2021 року, за яким ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку площею 1,4792 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:002:0253 (т.4, а.с. 197-199).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 433/1505/19 від 23 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «ЮТА», треті особи: Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, правонаступником якого є Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 , про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди землі від 04 жовтня 2017 року № 42 було відмовлено.

Даним рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано Селянському фермерському господарству «ЮТА» скористатися переважним правом на викуп спірної земельної ділянки, на що останнім було висунуто відмову.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області № 433/1505/19 від 23 березня 2021 року набуло чинності 22 квітня 2021 року (т. 4, а.с. 200-207) .

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції було помилково не застосовано норму спеціального закону - ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин, зазначені доводи є слушними, однак не відповідають принципу конкууренції норм загального та спеціалльного характеру виходячи з наведеного.

За правилами статті 9 Закону України «Про оренду землі» (чинної на час спірних правовідносин) орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається, а в разі продажу на аукціоні - якщо його пропозиція є рівною з пропозицією, яка є найбільшою із запропонованих учасниками аукціону.

Орендодавець зобов`язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається.

Положеннями ст. 777 ЦК України закріплено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Отже, вказані норми права надають відповідному суб`єкту (наймачу, орендарю) переважне право купити (придбати) річ, якою він користується на законних підставах за договором найму (оренди), за умови належного виконання таким суб`єктом своїх обов`язків у тому разі, якщо така річ буде пропонуватися до продажу в період законного користування.

Можливість застосування аналогії закону передбачена в частині десятій статті 11 Господарського процесуального кодексу України, яка допускає в разі якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Застосування закону за аналогією закону допускається, якщо: відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання; ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права; вирішити спір, що виник, неможливо, ґрунтуючись на засадах і змісті законодавства; є закон, який регулює подібні відносини і який може бути застосований за аналогією закону.

Частиною першою статті 362 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Відповідно до частини четвертої статті 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, якщо власником предмета найму (оренди) порушено передбачене частиною другою статті 777 Цивільного кодексу України переважне право наймача (орендаря) на придбання переданої у найм (оренду) речі, належним способом захисту відповідного переважного права наймача (орендаря) буде позов про переведення на останнього прав та обов`язків покупця відповідної речі.

Отже, до спірних правовідносин щодо захисту передбаченого частиною другою статті 777 Цивільного кодексу України переважного права наймача (орендаря) на придбання предмета найму (оренди) за аналогією закону підлягають застосуванню положення частини першої та четвертої статті 362 цього Кодексу, яка регулює подібні правовідносини, а саме визначає порядок захисту переважного права співвласника майна на придбання частки іншого співвласника при її відчуженні останнім, а також встановлює випадки, за яких таке переважне право не підлягає реалізації, а саме продажу частки у праві спільної часткової власності з публічних торгів.

Вказаний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 909/337/19, який відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Доводи апелянта щодо неможливості застосування вказаного правового висновку до спірних правовідносин спираються на родові ознаки речі а не на спосіб правового регулювання виниклих між сторонами правовідносин , а тому не є слушними.

З огляду на вищезазначене, оскільки ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку внаслідок проведення публічних торгів арештованого майна, на відносини з реалізації такого майна шляхом проведення публічних торгів не поширюються норми Закону України «Про оренду землі» та стаття 777 ЦК України.

Інши правовідносини сторін не були предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Селянсько фермерського господарства «ЮТА» залишити без задоволення.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді