РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 2/9 частин квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Фондом приватизації житла АТ «Херсоннавтопереробка» від 28.07.1998 року та свідоцтва право на спадщину за законом від 19.06.2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М. Власниками іншої частини квартири є ОСОБА_3 (1/3 частина згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Фондом приватизації житла АТ «Херсоннавтопереробка» від 28.07.1998 року) та ОСОБА_2 (1/9 згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Фондом приватизації житла АТ «Херсоннавтопереробка» від 28.07.1998 року та свідоцтва право на спадщину за законом від 19.06.2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М.). Спірна квартира має загальну площу 49,4 кв.м., житлову 28,4 кв.м., та складається з двох житлових кімнат.

Позивач зазначає, що відповідачі чинять їй перешкоди в володіння та користування належною їй часткою нерухомого майна. На підставі викладеного, положення ст. 364 ЦК України, враховуючи, що спільне користування об`єктом нерухомого майна є неможливим, а частка, яка їй належить є незначною, просить в судовому порядку припинити її право власності на 2/9 частини квартири на користь відповідачів та стягнути з них на її користь компенсацію у розмірі 104 622,22 грн. відповідно до висновку експерта № 39-18-1303 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 25.06.2018 року, а також понесені судові витрати у розмірі 11 357 грн, з яких: 640,00 грн. сплачений судовий збір, 2 717,00 грн. витрати за проведення експертизи та 8000,00 грн. правова допомога.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.07.2017 року відкрито провадження у справі.

Від відповідачів та представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні зазначила, що позивачем не доведено належними та допустими доказами чинення відповідачами позивачу перешкод в користуванні спірною квартирою. Крім того, ОСОБА_1 не просить виділити їй 2/9 частки у спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 , а тому предмет позову визначено необґрунтовано та передчасно. Вимоги позивача про компенсацію її частки у праві власності також є незаконним оскільки в 2010 році ОСОБА_2 передала позивачу вісі успадковані нею після смерті батька кошти, які були на банківських рахунках, а остання зобов`язалась не претендувати на частку у квартирі. Просили відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю.

18.05.2020 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. та ухвалою суду від 21.05.2020 року була прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09.11.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому, остання зазначила, що позивач не отримувала від відповідачів грошової компенсації за її частку у квартирі, жодних домовленостей між сторонами з цього приводу не було.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала повноваження представнику.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд припинити право власності ОСОБА_1 на 2/9 частини квартири з дня отримання компенсації в сумі 104 622,22 грн. та визнати з цього ж дня за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини квартири, стягнути з відповідачів на користь позивача компенсацію у розмірі 104 622,22 грн. та понесені судові витрати.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи подану представник позивача заяву та належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають врегулюванню на підставі статті 364 ЦК України.

Відповідно до положень статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить 2/9 частин квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Фондом приватизації житла АТ «Херсоннавтопереробка» від 28.07.1998 року та свідоцтва право на спадщину за законом від 19.06.2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М.

Власниками іншої частини квартири є ОСОБА_3 (1/3 частина згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Фондом приватизації житла АТ «Херсоннавтопереробка» від 28.07.1998 року) та ОСОБА_2 (1/9 згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Фондом приватизації житла АТ «Херсоннавтопереробка» від 28.07.1998 року та свідоцтва право на спадщину за законом від 19.06.2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М.)..

Згідно довідки характеристики спірна квартира має загальну площу 49,4 кв.м., житлову 28,4 кв.м., та складається з двох житлових кімнат.

Факт наявності конфліктних відносин між позивачем, відповідачами підтверджується відзивом на позов, в якому відповідачі позов не визнають та зазначають, що компенсація вартості 2/9 частин квартири позивача ними виплачена за рахунок отриманих у спадок коштів.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Підстави для припинення права власності встановлені ст. 346 ЦК України. Право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Оцінюючи заперечення сторони відповідачів щодо недоведення позивачем неможливості виділу частки в натурі, суд доходить висновку щодо неможливості такого виділу.

Судом встановлено, що позивачу належить 2/9 частина спірної квартири, житлова площа якої згідно з технічним паспортом (а.с.10 інвентраної справи) становить 28,44 кв. м. тобто, житлова площа, яка може припадати на позивача становить 6,3 кв.м, що є меншим, ніж найменша кімната в квартирі (14,10 кв.м). Квартира розташована на 2 поверсі двоповерхового будинку, що виключає можливість обладнання квартири окремим входом.

Крім того, неможливість виділу позивачу частки в натурі підтверджується висновком експерта №39-18-1303 від 25.06.2018 року, складеного ОСОБА_5 з якого вбачається, що виділ в натурі 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 , з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» не надається за можливе , так як співвласнику з часткою 2/9 причитаються приміщення загальною площею 10,9 кв.м., та житловою площею 6,31кв.м., що менше 21 кв.м, регламентованих ДБН.

Відтак, суд критично ставиться до заперечення відповідача в частині можливості виділу частки позивача в натурі.

З врахуванням закріплених в пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд враховувати при вирішенні спору інтереси обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити, зокрема, чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Суд вважає, що неспроможність зобов`язаної до сплати компенсації особи, якій спільне майно залишається у власність і користування, сплатити таку компенсацію, фактично позбавляє власника як на володіння своєю власністю, так і на компенсацію своєї частки при встановленні судом, що частка не може бути виділена в натурі, є порушенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому закон не передбачає такої підстави для позбавлення власника своєї власності, як сама по собі неспроможність співвласника, у власності та користуванні якого залишається спільне майно, сплатити компенсацію, та, що це є для них надмірним тягарем.

За таких обставин, об`єкт спільної власності може бути відчужено з компенсацією кожному власнику його частки, що є прикладом дотримання балансу інтересів усіх співвласників.

З аналізу норм міжнародного права та національного законодавства вбачається, що власник може бути позбавлений права власності або його компенсації лише якщо такий захід буде визначено пропорційним визначеним при вирішені спору цілями, та таке позбавлення буде основане на законі та мати суспільний та публічний інтерес.

При цьому в залежності від обставин справи суди не позбавляються права на застосування принципу пропорційності, якщо у власника який виділяється існує інше житло або інша подібна власність, та його інтереси на користування або володіння спірною власність є меншими, ніж інтереси протилежної сторони. Однак, неспроможність відповідача за своїм матеріальним станом до сплати компенсації іншому власнику, що визначено Верховним Судом в постанова від 13.01.2016 року у цивільній справі № 6-2925, як надмірний тягар, сама по собі не може бути підставою для відмови у сплаті такої компенсації.

Відповідачі в ході розгляду справи не посилались, на те що стягнення з них компенсації за частку позивача у спірній квартирі є надмірним тягарем. Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідачів, що відповідачем ОСОБА_2 було сплачено позивачу компенсацію вартості її частки у квартирі, так як зазначена обставина судом не встановлена, а відповідачами в силу ст. 81 ЦПК України не доведена.

Визначаючи розмір компенсації суд приймає до уваги висновок експерта №№39-18-1303 від 25.06.2018 року, складеного експертом Андреєвою О.А. оскільки жодна зі сторін проти цього висновку (в частині визначення розміру компенсації) не заперечувала і додаткових клопотань про призначення судової експертизи не заявляла.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному висновку експерт оперував наявними пропозиціями продажу із більш наближеними характеристиками до об`єкта оцінки (площею, технічним станом, суміжністю кімнат).

Як слідує з зазначеного висновку, ринкова вартість 2/9 частин квартири АДРЕСА_1 становить 104 662,22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для захисту прав позивача в обраний ним спосіб.

Що стосується вимог позивача про стягнення витратна правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст 141ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом зазначених норм за своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам(грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., понесені згідно договору про правову допомогу від 16.06.2017 року.

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості надано додаток №1 до договору про правову допомогу від 16.06.2017 року та акт від 16.06.2017 року про виконання умов договору про надання правової допомоги складений на підставі опису витрат на професійну правову допомогу станом на 01.10.2021 року, відповідно до якого: попереднє вивчення документів зі спору та спілкування із клієнтом на протязі дії договору приблизно 31 година, оцінка доказів, дослідження судової практики, роз`яснення клієнту перспектив дев`ять годин, підготовка позовної заяви, формування справи і позову з додатками для подання до суду дванадцять годин, спрямування процесуальних документів сторонам,суду, представництво у справі першої інстанції приблизно-мінімально п`ять годин.

Вирішуючи питання про відшкодування суд наголошує, що відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Враховуючи, що стороною відповідача таке клопотання не подавалось суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в заявленому розмірі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 11 357 грн, з яких: 640,00 грн. сплачений судовий збір, 2 717,00 грн. витрати за проведення експертизи та 8000,00 грн. правова допомога, тобто по 5 678,5 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.316, 317, 319, 321, 328, 346, 364 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 2/9 частин квартири АДРЕСА_1 в сумі 104 622,22 гривень, а саме по 52 311,11 гривень з кожного.

Після отримання позивачем вказаного розміру компенсації вартості належної їй частки на спірне майно припинити право власності ОСОБА_1 на 2/9 частин квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11 357 грн, з яких: 640,00 грн. сплачений судовий збір, 2 717,00 грн. витрати за проведення експертизи та 8000,00 грн. правова допомога, тобто по 5 678,5 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя В.В.Прохоренко