Провадження 2/127/3242/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Максимчука Я.В.
розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці про встановлення факту незабезпечення службовим житлом та зобов`язання надати житлове приміщення, -

в с т а н о в и в:

15.09.2020 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці про встановлення факту незабезпечення службовим житлом та зобов`язання надати житлове приміщення.
Позов мотивований тим, що станом на день звернення до суду із даним позовом, позивач підполковник ОСОБА_1 проходить службу в лавах Повітряних Сил Збройних Сил України.
З 01.08.2000 року позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі на отримання житла. З 17.05.2016 року він додатково перебуває у першочерговій черзі на отримання житла як учасник бойових дій (АТО).
Протоколом засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 211 від 18.08.2011 року позивачу на склад сім`ї три особи, без зняття з квартирного обліку, було розподілено житлову площу 29,4 кв.м. в службовій квартирі АДРЕСА_1 .
Рішенням Вороновицької селищної ради № 8 від 18.01.2012 року позивачу був виданий ордер № 23 від 03.02.2012 року на зайняття його сім`єю житлової АДРЕСА_2 . Дана житлова квартира мала статус службової в період розподілу між військовослужбовцями (2011-2012 роки) і належала на праві власності Міністерству оборони України на підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради від 19.01.2006 року за № 4.
Однак, рішеннями Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 року та Вінницького апеляційного суду від 21.05.2014 року у справі № 2-1052/11, свідоцтво про право власності Міністерства оборони України на 40-ка квартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 , в якому знаходилась надана позивачу квартира АДРЕСА_4 , скасоване.
Таким чином, з моменту набуття законної сили судовими рішеннями у справі № 2-1052/11 будинок АДРЕСА_3 , втратив статус відомчого житла Міністерства оборони України.
Тобто, документально службове житло по місцю проходження служби позивачеві виділено, але фактично службове житло по місцю проходження служби в м. Вінниці він не отримав. Міністерство оборони України втратило право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 та право розпоряджатись житловим фондом даного будинку.
Враховуючи вищевказані обставини, позивач звернувся до квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Вінниці з проханням роз`яснити йому причини незабезпечення службовим житлом, на що отримав усні роз`яснення про те, що його не може бути забезпечено житлом, оскільки раніше отримане ним житло квартира АДРЕСА_1 не було здане ним до КЕВ.
18.02.2019 року, за наслідками розгляду заяви позивача, листом № 705 від 08.02.2019 року КЕВ м. Вінниці повідомив, що МОУ дійсно втрачено право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , тому КЕВ не може прийняти квартиру як службову за актом приймання-передачі для перерозподілу його іншим військовослужбовцям, оскільки квартира тепер не належить до фондів МОУ.
Відповідно до вимог Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, службові житлові приміщення, службова житлова площа обліковуються у
Позивач продовжує обліковуватись в списках військовослужбовців для отримання житла по загальній та першочерговій черзі, як забезпечений МОУ службовим житлом на період проходження служби, що породжує для позивача та його родини ряд негативних наслідків у вигляді неможливості фактичного отримання житла - службового чи для постійного проживання по місцю проходження служби.
Позивач вважає, що без встановлення факту незабезпечення його службовим житловим приміщенням по місцю проходження служби, він позбавлений можливості фактично отримати службове житло в натурі та реалізувати гарантоване йому право.
Зважаючи на порушення житлового права по місцю проходження служби, 05.11.2019 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом від 01.11.2019 року про вирішення питання щодо фактичного забезпечення службовим жилим приміщенням по місцю проходження служби.
14.01.2020 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 про надання йому рішення за результатами поданого 05.11.2020 року рапорту. Дане звернення також було залишене без розгляду.
13.02.2020 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із черговим рапортом щодо отримання службового житла за відповідною формою.
16.03.2020 року листом від 13.03.2020 року № 350/115/21 секретар житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України повідомив, що командувачем ПСЗСУ прийнято рішення відмовити позивачу у забезпеченні службовим житлом в м. Вінниці на підставі листа начальника КЕВ м. Вінниця від 12.03.2020 року № 876.
Із зазначеного листа вбачається, що підполковник ОСОБА_1 під час проходження служби забезпечений квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач вважає відмову командувача Повітряних Сил Збройних Сил України в забезпеченні його службовим житлом в м. Вінниці, мотивовану листом начальника КЕВ м. Вінниця від 12.03.2020 року № 876, викладену в листі від 12.03.2020 року № 350/115/21пс незаконною, такою, що суперечить обставинам справи та вимогам закону.
Зазначаючи правовими підставами позову ст. 19, 47 Конституції України, ст.1 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розділ ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України 31.07.2018 року № 380, ОСОБА_1 просив: встановити факт, що має юридичне значення, що він, підполковник Збройних сил України ОСОБА_1 не забезпечений Міністерством оборони України службовим приміщенням в м. Вінниці; визнати незаконним рішення командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 13.03.2020 року, яке викладене в листі №350/115/21пс від 12.03.2020 року про відмову в забезпеченні його службовим житлом в м. Вінниці, та скасувати його; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( НОМЕР_3 ) забезпечити підполковника Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї службовим житловим приміщенням у м. Вінниці.
Судом вчинені наступні процесуальні дії.
16.10.2019 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту незабезпечення службовим житлом, оскільки виник спір про право (а.с. 19-20).
Ухвалою суду від 21.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с. 30).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бездітний І.І. позов підтримав. Додатково повідомив, що підполковник ОСОБА_1 під час проходження служби перебуває у черзі на отримання житла відповідно до вимог закону. Позивач був забезпечений службовим житлом без зняття з черги - квартирою АДРЕСА_1 . Однак, згодом, на підставі рішень судів, було встановлено, що дана квартира, до фондів службового житла Міністерства оборони України не належить. На вимогу власника квартири позивач звільнив це житло. Він продовжує перебувати в чергах на отримання житла і тому в 2020 році подав рапорт щодо забезпечення житловою площею, однак рішенням командувача Повітряних Сил ЗСУ, що викладене у виді резолюції в листі від 12.03.2020 року № 350/115/20пс, йому відмовлено з тих підстав, що йому вже була виділена службова квартира. Разом з тим, КЕВ м. Вінниці відмовляється прийняти квартиру на баланс, оскільки МОУ втратило право власності на будинок АДРЕСА_3 . Таким чином, формальне забезпечення підполковника ОСОБА_1 житлом порушує його житлові права позбавляє його можливості фактично отримати службове житло за місцем служби в установленому законом порядку. Просив позов задоволити в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав відповідно до викладених обставин, просив його вимоги задоволити. Додатково повідомив, що з 2012 року по 2019 рік він використовував виділену йому квартиру як службове житло. В 2019 році на вимогу власника квартири про виселення він був вимушений разом із сім`єю звільнити житло. Звернувшись із відповідним рапортом про надання службового житла за місцем проходження служби в м. Вінниці, отримав відмову. Наголосив, що він службового житла фактично не отримав і має у ньому потребу, із черги він не знятий. Із заявами про виплату йому грошової компенсації за житло він не звертався. З позовом про визнання недійсним ордеру на квартиру АДРЕСА_1 також не звертався. Просив захистити його порушене право та задоволити позов.
В судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 Лукаш Я.В. позов не визнав, надав письмовий відзив, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 38-41). Суду пояснив, що порядок надання військовослужбовцям службового житла визначений п. 9 розд. ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України 31.07.2018 року № 380. Позивачу був виданий ордер № 23 від 03.02.2012 року на право зайняття ним та членами його сім`ї службового житла - квартири АДРЕСА_1 . Даний ордер недійсним в судовому порядку не визнавався, рішення суду про виселення ОСОБА_1 або втрату права користування житлом немає. Тому ОСОБА_1 вважається таким, що забезпечений службовим житлом за місцем проходження служби. Після здачі службового житла в установленому законом порядку ОСОБА_1 знову може бути забезпечений житлом. Зауважив, що в даний час вільного службового житла в м. Вінниці для військовослужбовців немає. В разі задоволення вимог позивача про надання йому житла будуть порушені права інших військовослужбовців, які обліковуються раніше у черзі і подали рапорти на отримання житла. Погодився із тим, що будинок АДРЕСА_3 на балансі МОУ не перебуває. Також вважає, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки не наділена повноваженнями самостійно здійснювати надання службових приміщень без погодження та розгляду органів КЕВ.
Представник третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Зільберт О.Є. позов не визнав, підтримав позицію, висловлену в судовому засіданні представником відповідача. Пояснив, що в 2014 році на підставі рішення суду МОУ було позбавлене права власності на будинок АДРЕСА_3 , в якому позивачу було виділено службове житло квартиру АДРЕСА_4 . Разом з тим, позивач із наданої йому квартири виселився добровільно, рішення суду про його виселення або про позбавлення права на житло немає. Вважає, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від наданого йому службового житла і не здав житло в КЕВ в установленому порядку. За наявності рішення суду про виселення, скасування ордеру, позивач вважався би таким, що не забезпечений житлом і потребує надання службового житла. Тому в даний час він вважається таким, що забезпечений службовим житлом. КЕВ м. Вінниця прийняти квартиру АДРЕСА_4 на баланс не може, оскільки за рішенням суду весь будинок не належить МОУ. В даний час позивач продовжує перебувати на першочерговому та позачерговому обліку на отримання службового житла.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що станом на день звернення до суду із даним позовом, позивач підполковник ОСОБА_1 проходить службу в Повітряних Силах Збройних Сил України. З 01.08.2000 року позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі на отримання житла. З 17.05.2016 року перебуває у першочерговій черзі на отримання житла як учасник бойових дій (АТО).
На підставі протоколу засідання комісії з контролю за розподіленням житла в гарнізонах ЗСУ № 211 від 18.08.2011 року ОСОБА_1 розподілена двокімнатна службова квартира АДРЕСА_5 (а.с. 4, 5).
Дана житлова площа, яка мала статус службової, в період розподілу між військовослужбовцями та отримання ордерів на заселення (2011-2012 роки), належала на праві власності Міністерству оборони України на підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради від 19.01.2006 року за № 4.
Виконком Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 03.02.2012 року видав ордер № 23 ОСОБА_1 на право зайняття жилого приміщення в квартирі жилою площею 29,4 кв.м., яка складається з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_6 . Склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 , 1979 р.н., дочка ОСОБА_3 , 2005 р.н. (а.с. 6). Ордер виданий на підставі рішення виконкому Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 8 від 18.01.2012 року.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 року № 2-1052/11 визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між БК «Мрія» та ПП «ЮТА-А» від 13.08.2004 року. Скасовано свідоцтво про право власності на 40-квартирний житловий будинок загальною площею 3 043, 6 кв.м., житловою площею 1 376, 4 кв.м., яке було видано 30.01.2006 року виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на ім`я Міністерства оборони України.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2014 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року між БК «Мрія» та ПП «ЮТА-А» скасовано. У позові у цій частині відмовлено. В решті рішення залишене без змін.
Відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України 31.07.2018 року № 380 службові житлові приміщення, службова жила площа, обліковуються у військовій частині та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у книзі обліку службових жилих приміщень (п. 11 розділу IV). Контроль за вивільненням службових жилих приміщень (службової жилої площі) покладається на командирів військових частин та начальників КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Прийняття службового жилого приміщення (службової жилої площі) здійснюється КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за актом приймання-передавання жилого приміщення (п. 27 розділу IV).
Відповідно до п. 27 розділу IV Інструкції ОСОБА_1 звернувся з заявою до КЕВ м. Вінниця щодо здачі службового житла, проте листом від 08.02.2019 року КЕВ м. Вінниця повідомив, що позивач був забезпечений службовою квартирою АДРЕСА_1 згідно вимог чинного законодавства. В 2012 році отримав ордер № 23 від 03.02.2012 року. Станом на теперішній час Міністерством оборони України право власності на зазначений будинок втрачено, тому КЕВ м. Вінниця не може прийняти квартиру АДРЕСА_4 , яка була розподілена позивачеві як службова на час проходження військової служби у Вінницькому гарнізоні (а.с. 18).
01.11.2019 року позивач звернувся до командира та голови житлової комісії військової частини НОМЕР_2 із рапортом про вирішення питання щодо фактичного забезпечення його службовим житлом за місцем проходження служби в м. Вінниці або вирішення питання щодо відповідної компенсації (а.с. 21).
Не отримавши відповіді на рапорт від 01.11.2019 року, позивач 14.01.2021 року звернувся із заявою про усунення порушення його прав на житло (а.с. 22), а 13.02.2020 року із рапортом про надання службового житла (а.с. 23).
13.03.2020 року листом № 350/115/21 військової частини НОМЕР_1 було повідомлено ОСОБА_1 , що за результатами розгляду його рапорту щодо забезпечення службовим житловим приміщенням, позивачу повідомлено, що командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України прийнято рішення про відмову у забезпеченні службовим житлом в м. Вінниці на підставі листа начальника КЕВ м. Вінниця від 12.03.2020 року № 876 (а.с. 24).
В судовому засіданні було встановлено, що таке рішення командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, яке оскаржує позивач, було викладене командувачем у формі резолюції «згідно чинного законодавства» на листі від 12.03.2020 року № 350/115/20/пс. Цей лист був надісланий головою житлової комісії військової частини НОМЕР_1 12.03.2020 року на ім`я командувача Повітряних Сил Збройних Сил України і в листі повідомлено, що підполковник ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Вінницькому гарнізоні був забезпечений службовою квартирою (2-х кімнатна, житловою площею 29,4 кв.м.), тому пропонується відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні службовим житлом в м. Вінниці (а.с. 26).
Із листа начальника КЕВ м. Вінниця від 12.03.2020 року № 876, адресованого секретарю житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, вбачається, що підполковник ОСОБА_1 під час проходження військової служби в Вінницькому гарнізоні був забезпечений від Міністерства оборони України в 2012 році квартирою АДРЕСА_1 . Склад сім`ї 3 особи. Ордер № 23 від 03.02.2012 року виданий на підставі рішення виконкому Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 8 від 18.01.2012 року (а.с. 25).
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо забезпечення військовослужбовця службовим житловим приміщенням на час проходження служби у Вінницькому гарнізоні, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Житлового кодексу України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранті їїх соціального захисту», Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджену наказом Міністра оборони України 31.07.2018 року № 380.
Відповідно до ст. 118 ЖК України службові житлові приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством (ст. 119 ЖК).
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ст. ст. 1, 1-1, 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Управлінням персоналу штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (а.с. 27), ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Пунктом 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, як першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Статтею 122 ЖК визначено, що спеціальний ордер є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
В судовому засіданні було встановлено, що ордер № 23, виданий 03.02.2012 року позивачеві на квартиру АДРЕСА_1 , був виданий на житло, право власності на яке належало Міністерству оборони України. Однак, право власності було скасоване на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 року № 2-1052/11.
В даний час будинок АДРЕСА_3 а не перебуває в житловому фонді Збройних
Сил України, тому не може бути прийнятий на баланс КЕВ м. Вінниці за актом приймання-передачі з об`єктивних причин.
Ордер № 23 в судовому порядку недійсним не визнавався. Рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права на службове житло немає.
Виділену на підставі ордеру № 23 від 03.02.2012 року квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 звільнив.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 була виділена службова квартира без зняття з квартирного обліку.
Звернувшись із рапортом від 13.02.2020 року про забезпечення службовим житлом ОСОБА_1 отримав відмову у виді листа військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2020 року № 350/115/21, з посиланням на відповідне рішення Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (а.с. 24).
Разом з тим, суд вважає, що підстав для задоволення вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, немає.
Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Проте, порядок встановлення забезпечення/незабезпечення військовослужбовця житловим приміщенням визначений Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України 31.07.2018 року № 380 і дане питання належить до компетенції житлових комісій військової частини, які відповідно до п. 5 розділу ІІ перевіряють житлові умови військовослужбовців та членів їх сімей; приймають рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань; ведуть облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою житловою площею); ведуть облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання тощо.
Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 13.03.2020 року, що викладене в листі № 350/115/20пс від 12.03.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні службовим жилим приміщенням у м. Вінниці, а також про скасування рішення, також задоволенню не підлягає. Такі вимоги пред`явлені до неналежного відповідача військової частини НОМЕР_1 , крім того, позивачем не доведено, що резолюція на листі від 12.03.2020 року «згідно чинного законодавства» є рішенням командувача, яке може бути оскаржене. Зміст самого листа лише підтверджує пропозицію голови житлової комісії відмовити підполковнику ОСОБА_1 у забезпеченні службовим житлом у м. Вінниці (а.с. 26).
Вимога ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 МОУ забезпечити підполковника Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї службовим житловим приміщенням в м. Вінниці також задоволенню не підлягає.
Згідно довідки, що видана 05.10.2020 року (а.с. 53), станом на теперішній час вільний (житловий) службовий фонд по Вінницькому гарнізону відсутній.
Як уже було зазначено, сам порядок забезпечення військовослужбовців житлом передбачений Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 року за № 1020/32472.
Дана Інструкція прийнята з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в ній визначаються зміст та методика забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Пунктами 2, 3, 4 розділу І визначено, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).
Військовослужбовці та члени їх сімей (крім осіб, звільнених у запас або відставку, та членів їх сімей, а також військовослужбовців, які не здали службове житло за попереднім місцем служби) забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що мають відповідати вимогам житлового законодавства.
У разі відсутності службових житлових приміщень військовослужбовці та члени їх сімей розміщуються у гуртожитках, сімейних гуртожитках, а неодружені військовослужбовці - у спеціально пристосованих казармах (далі - службова жила площа) або військова частина орендує їм житло чи за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством.
Розділом ІІ вказаної Інструкції, зокрема, визначено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).
Основні завдання житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) визначені в розділі ІІ Інструкції.
Розділом ІV зазначеної Інструкції регулюються питання щодо надання службових жилих приміщень.
Так, військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.
Службові жилі приміщення надаються в межах не менше визначеного в установленому порядку рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в цьому населеному пункті, але не більше 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу.
Службове жиле приміщення може бути надане з перевищенням зазначеного вище максимального розміру виключно у випадках, передбачених законодавством, менше встановлених норм - тільки за наявності письмової згоди військовослужбовця та повнолітніх членів його сім`ї.
Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового жилого приміщення у передбачених законодавством випадках.
У разі відсутності службових жилих приміщень:
військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, розміщуються у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - у сімейних гуртожитках. За відсутності вільних місць в гуртожитку військова частина зобов`язана орендувати їм житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення;
військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках;
іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців, призваних за мобілізацією до укладення ними контракту) військова частина зобов`язана орендувати житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством.
У разі відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання та необхідності у забезпеченні службовим жилим приміщенням (службовою жилою площею) військовослужбовці подають рапорт командиру військової частини (додаток 10), який реєструється у встановленому порядку в службі діловодства військової частини (п. 6 розділу ІV Інструкції).
На підставі рішення командира військової частини за рапортом військовослужбовця житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) протягом п`яти робочих днів після реєстрації рапорту військовослужбовця проводить перевірку житлових умов військовослужбовця та членів його сім`ї, складає довідку про перевірку житлових умов (додаток 11) і клопоче перед командиром військової частини про забезпечення військовослужбовця та членів його сім`ї службовим жилим приміщенням (службовою жилою площею) або доповідає про відмову у такому забезпеченні із наданням вмотивованого письмового обґрунтування.
Командир військової частини на підставі клопотання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) приймає рішення про:
взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею);
забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею).
Про прийняте рішення житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) невідкладно інформує військовослужбовця.
Після надходження до військової частини на розподіл службових житлових приміщень командир військової частини має право надати його військовослужбовцям, які визначають бойову готовність військової частини (не більше 30 відсотків від загальної кількості житла, яке надійшло на розподіл).
Решта житлових приміщень надається за рішенням командира військової частини на підставі протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) згідно з чергою відповідно до обліку. Житлова комісія військової частини (об`єднаної житлової комісії) може надавати переважне право військовослужбовцям, які мають: багатодітні сім`ї, сім`ї до складу яких входять особи з інвалідністю, особливі заслуги перед Україною, поранення (контузію або каліцтво), отримане під час виконання обов`язків військової служби, а також військовослужбовцям, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 або продовжили військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На підставі наказу командира військової частини та із урахуванням рішень Міністра оборони України щодо забезпечення військовослужбовців службовими житловими приміщеннями КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляє список надання службових жилих приміщень (службової жилої площі) у військових частинах (додаток 14).
Список надання службових жилих приміщень, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району направляється до ГКЕУ ЗС України для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Відповідно до п. 13 розділу ІV Списки надання службових жилих приміщень розглядаються на засіданні Комісії з контролю, на які можуть запрошуватися (бути присутніми) голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
Розгляд Списків надання службових жилих приміщень здійснюється по КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та по кожному військовослужбовцю окремо.
У разі відмови у наданні військовослужбовцю службового жилого приміщення, зазначене службове жиле приміщення підлягає повторному розподілу у військовій частині, до якої воно розподілено у встановленому цією Інструкцією порядку та в строк, що не перевищує один місяць.
Таким чином, рішення щодо виділення конкретному військовослужбовцю службового житлового приміщення приймається в установленому порядку за наявності умов, визначених Інструкцією та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Суд не наділений повноваженнями втручатися в діяльність щодо розподілу житла чи забезпечення житлом конкретного військовослужбовця, а також підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції житлової комісії, командира військової частини, комісії з контролю тощо.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 забезпечити його та членів його сім`ї службовим жилим приміщенням у м. Вінниці є формою втручання в дискреційні повноваження відповідних органів та посадових осіб та виходять за межі завдань цивільного судочинства, а тому не підлягають задоволенню.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Разом з тим, враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, щодо виділення ОСОБА_1 та членам його сім`ї житлового приміщення, а в подальшому вибуття даного приміщення з власності Міністерства оборони України, неможливості здачі житла по акту приймання-передавання КЕВ м. Вінниця з об`єктивних причин, а також з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 13.02.2020 року щодо надання службового житлового приміщення йому та членам його сім`ї, відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380. За результатами розгляду рапорту надати ОСОБА_1 обґрунтовану відповідь уповноваженої особи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840, 80 грн., оскільки позивач при подачі позову від сплати судового збору був звільнений.
Керуючись ст. ст. 118, 122 ЖК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:
позов задоволити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 13.02.2020 року щодо надання службового житлового приміщення йому та членам його сім`ї, відповідно до Інструкції
з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380.
В решті позову відмовити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_7
- відповідач військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3
- третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця, м. Вінниця, вул. Стрілецька, 87,
Повне судове рішення складене 05 лютого 2021 року.
Суддя: