Справа № 152/1261/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 грудня 2021 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Роздорожної А.Г.
за участі секретаря судового засідання Дешевої В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу
до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
учасники справи в судове засідання не з`явилися;
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача, та відповідачів.
1. Позивач 19 жовтня 2021 року звернулася до суду з цим позовом та вказала, що вона є власником квартири під АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 26 листопада 2013 року, укладеного між нею та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Вихрущ М.В.. За даною адресою зареєстрованим залишилось місце проживання за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, зазначені особи фактично в квартирі не проживають, в добровільному порядку зніматись з реєстрації не бажають. Відповідачі по справі не були ніколи та не є наразі членами сім`ї позивача. Своїми діями відповідачі створюють перешкоди позивачу у користуванні нею належним їй житловим приміщенням та порушують її право власності. Позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації (а.с.2-3).
2. На обґрунтування своїх вимог позивач надала копію договору купівлі-продажу квартири, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії довідок про реєстрацію місця проживання відповідачів.
3. Відповідачі відзиву на позовну заяву на пропозицію суду не подали.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. 16 листопада 2021 року від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи провести за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Крім цього, вказав, що у разі неявки відповідачів просить розгляд справи відкласти та здійснити їх виклик у наступне судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.28-30).
5. 29 листопада 2021 року від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи провести за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.38).
6. 2 грудня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.51).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
7.Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву в строк до 10 листопада 2021 року, а також встановлено позивачу та відповідачам строк до 16 листопада 2021 року для подання відповіді на відзив та заперечень. (а.с.19).
8. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачам за адресою, що вказана в позові. Згідно з поштовими повідомленнями, особа на прізвище " ОСОБА_6 " отримала вказані документи 5 листопада 2021 року (а.с.25-27).
9. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено на 3 грудня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідачів та постановлено здійснити їх виклик відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вищевказану дату та час шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.32).
10. Відповідно до оголошень про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце робити якої невідоме, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України та поштових повідомлень, відповідачів двічі належним чином повідомлено про розгляд даної справи у суді (а.с.25-27, 33-35).
11. Таким чином, відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавали. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 3 грудня 2021 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи (а.с.53).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
12. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-7).
15. Відповідно до копії довідки від 4 жовтня 2021 року №09-02/445, виданої відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 7 червня 2002 року (а.с.9).
16. Згідно з копією довідки від 4 жовтня 2021 року №09-02/444, виданої відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 7 червня 2002 року (а.с.10).
17. Відповідно до копії довідки від 4 жовтня 2021 року №09-02/443, виданої відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 25 грудня 2004 року (а.с.11).
18. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування належній позивачу квартирою. Підставою позову є неможливість позивача здійснювати в повній мірі своє право власності на належний їй квартирою, а також правові норми Цивільного та Житлового кодексів України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.
V. Оцінка Суду.
А. Загальні принципи регулювання спірних правовідносин.
19. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
20. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
21. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
22. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
23. Згідно з статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
24. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
27. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
28. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
29. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
30. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
31. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391 ЦК України та статей 71, 72, 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
32. Верховний Суд зазначив, що при вирішенні справ, щодо наявності передбачених законом підстав для виселення особи чи визнання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі з`ясувати, чи є втручання у право особи на повагу до її житла не лише законним, й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою, а також підставою цього може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
33. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що реєстраційна дія - внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.
34. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
35. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
36. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житло або права користування житлом; 2) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
37. Виходячи з того, що Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 24 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
38. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житло або права користування житлом; 2) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Б. Вирішення позовних вимог по суті.
39. Відповідачі свого часу (2002-2004 рр) вселилися до квартири АДРЕСА_1 , проживали та були зареєстровані разом із попереднім власником цієї квартири, і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Позивач в 2013 році придбала цю квартиру, однак з моенту укладення договору купівлі-продажу відповідачів жодного разу не бачила. Очевидно, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають більше, ніж 8 років, а отже мають інше місце проживання.
40. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
41. Відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, їх фактичне місцезнаходження наразі невідоме, а тому їхнє право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
42. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В. Загальні висновки Суду.
44. Надані позивачем докази, Суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, передбаченому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
45. Враховуючи, що позивач є єдиним власником квартири на підставі договору купівлі продажу, а відповідачі в цій квартирі фактично не проживають понад рік і їх реєстрація в квартирі перешкоджає реалізації права власності позивача, то відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням. В даному випадку рішення суду про задоволення позову є підставою для внесення змін до реєстру територіальної громади щодо зняття відповідачів із реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .
VI. Розподіл судових витрат.
46. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
47. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн (а.с.1) слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача.
З цих підстав, керуючись
статтями 12, 13, 77, 78, 141, 223, 263, 264, 265, 279, 280, 281, 282 ЦПК України, на підставі статей 16, 317, 319, 321, 383, 391, 406 ЦК України, статей 71, 72, 150, 156 ЖК УРСР, Суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про втрату права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою під АДРЕСА_1 .
3. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА