копія

ЄУН справи 678/1365/21
Провадження № 2-з-678-11/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

24 листопада 2021 року смт. Летичів

Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Лазаренко А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бейлик Артура Беніаміновича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та його представник адвокат Бейлик А.Б. звернулися в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 та його представник подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в Реєстрі за номером 275 про стягнення заборгованості та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису № 275 від 25.01.2021 року.

Заяву обґрунтовує тим, що 05.07.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» в простій письмовій формі був укладений Договір «Автопакет» № 05/07/2007/840/К-82, дата остаточного повернення кредиту 04.07.2014 р..

В серпні 2021 року ОСОБА_1 отримав постанову приватного виконавця Лабчука Р.М..

Оскільки ОСОБА_1 та його представник адвокат Бейлик А.Б. вважають, що виконавчий напис № 275 від 25.01.2021 року виданий неправомірно, вони звернулися в суд із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки ним оскаржується виконавчий напис № 275 від 25.01.2021 року і при задоволенні його позовних вимог йому доведеться докласти значних зусиль і витрат для відновлення своїх прав, тому вважає за необхідне вжити заявлені заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається, окрім іншого, після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Керуючись ст. 149-154, 157, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бейлик Артура Беніаміновича про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити приватному виконавцю виконавчого округу Хмельницької області Лабчуку Роману Михайловичу стягнення по виконавчому напису від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в Реєстрі за номером 275 про стягнення заборгованості та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису № 275 від 25.01.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, відкрите постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2021 року ВП № 66349039.

Ухвала підлягає негайному виконанню приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем.

Оособи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На ухвалу може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: підпис А.В. Лазаренко

Суддя Летичівського

районного суду А.В.Лазаренко