Постанова

Іменем України

24 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 372/1902/13-ц

провадження № 61-2793св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Підгірцівська сільська рада Обухівського району Київської області,

треті особи: Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених позовних вимог

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (далі - Підгірцівська сільська рада), треті особи: Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області

від 14 вересня 1993 року (протокол № 5), їй відведено у довічне користування площею 0,12 га для будівництва індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, на її замовлення був розроблений план забудови садиби, затверджений в установленому законом порядку, та акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Після відведення земельної ділянки, вона огородила її парканом, та згідно з планом на забудову побудувала підвал, посадила сад та облаштувала город. Усі роки регулярно сплачувала податок за землю.

Рішенням Підгірцівської сільської ради від 14 листопада 1994 року зазначену вище земельну ділянку передано їй у приватну власність в порядку приватизації.

У 2005 році вона звернулася до землевпорядної організації - Приватного підприємства «Фокус-2002» (далі - ПП «Фокус») з метою розроблення технічної документації для оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку.

У 2009 році їй стало відомо про неможливість розроблення ПП «Фокус» технічної документації, оскільки передана їй у власність земельна ділянка накладається на земельну ділянку іншої особи.

З відповіді Головного управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю МВС України від 11 жовтня 2011 року № 5/Ш-2494 стало відомо, що належну їй земельну ділянку по АДРЕСА_1 усупереч вимогам чинного законодавства рішенням Підгірцівської сільської ради

від 02 лютого 2006 року № 23 передано у власність ОСОБА_2 . При цьому, проект відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не розроблявся та не погоджувався у встановленому законом порядку.

Згідно з повідомленням Головного управління Держкомзему у Київській області від 12 вересня 2012 року № 07-0503/20706 технічна документація на її ім`я дійсно виготовлялась ПП «Фокус» та направлялась на погодження, однак на підставі акта приймання-передачі від 11 червня 2008 року повернута до ПП «Фокус-2002» для вирішення спірних питань.

ПП «Фокус-2002» у повідомленні від 13 вересня 2012 року № 81/2012 підтвердило, що оригінали документів, які були передані замовником ( ОСОБА_1 ) підприємству для розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , повернуті замовнику, оскільки на етапі погодження технічної документації в Управлінні земельних ресурсів виявилось, що в автоматизованій системі державного земельного кадастру вже присвоєний кадастровий номер вищезгаданій земельній ділянці на іншого власника.

Згідно з повідомленням Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія від 24 вересня 2012 року

№ 4-1/1155, у геоінформаційній системі філії містяться відомості про земельну ділянку ОСОБА_1 , кадастровий номер :00:003:0015, що підтверджує факт внесення земельної ділянки до земельно-кадастрової бази власників земельних ділянок.

Посилаючись на наведене, а також на те, що реєстрація права власності на належну їй земельну ділянку за ОСОБА_2 порушує її право власності,

позивачка просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Підгірцівської сільської ради № 23, 28 сесії 4 скликання від 13 листопада 2006 року про надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 206439 на земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , виданий на ім`я

ОСОБА_2 , на підставі зазначеного вище рішення Підгірцівської сільської ради від 13 листопада 2006 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Підгірцівської сільської ради № 23,

28 сесії 4 скликання від 13 листопада 2006 року про надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 206439 на земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , виданий на ім`я

ОСОБА_2 , на підставі рішення Підгірцівської сільської ради № 23, 28 сесії 4 скликання від 13 листопада 2006 року про надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:003:0027.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Обухівського районного суду Київської області

від 23 вересня 2013 року, особа, яка не брала участі у справі - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», після зміни найменування - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») оскаржило його в апеляційному порядку.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі -

АТ «Райффайзен Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підгірцівської сільської ради, треті особи: Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Закриваючи апеляційне провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, апеляційний суд виходив з того, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року не вирішувалося питання про права чи обов`язки заявника. Зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції убачається, що предметом судового розгляду у справі були правовідносини, що виникли у період з 1993 року по 2006 року між Підгірцівською сільською радою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по АДРЕСА_1 , тоді як договір іпотеки, на підставі якого банк є іпотекодержателем спірної земельної ділянки, укладений між банком та ОСОБА_3 21 березня 2007 року, тобто пізніше правовідносин, що виникли та були предметом спору у даній справі.

Рух справи у суді касаційної інстанції. Узагальнені доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та аргументи інших учасників справи

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ «Райффайзен Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області

від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 27 січня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої Судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою АТ «Райффайзен Банк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року на підставі пунктів 2, 3 частини першої цієї статті 389 ЦПК України, та витребувано матеріали справи. У відкритті касаційного проваждения за касаційною скаргою АТ «Райффайзен Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року відмовлено.

Касаційна скарга АТ «Райффайзен Банк» обґрунтована посиланням на те, що вирішуючи питання про закриття апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, апеляційний суд не надав належної оцінки доводам заявника про те, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року прямо та безпосередньо стосується прав АТ «Райффайзен Банк» як іпотекодержателя іпотекодержателя спірної земельної ділянки. Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що права та інтереси АТ «Райффайзен Банк» не порушені, оскільки на момент відкриття провадження у справі та її розгляду судом, між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 існували правовідносини щодо забезпечення зобов`язання за кредитним договором, предметом забезпечення виконання якого виступала спірна земельна ділянка за договором іпотеки. В порушення вимог статей 27, 30, 36 ЦПК України в редакції, що діяла на момент розгляду справи в суді першої інстанції, суд не залучив до участі у справі ОСОБА_3 , як власника спірної земельної ділянки та ПАТ «Райффайзен Банк», як іпотекодержателя. Зазначене процесуальне порушення призвело до неповного з`ясування істотних обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення прав заявника, оскільки він був позбавлений можливості надати свої заперечення на позов та заявити про застосування позовної давності. Крім того, у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 21 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 2094, та припинення дії, що порушує її права, який перебуває у провадженні Обухівського районного суду Київської області (справа № 372/4140/19).

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції 21 квітня 2021 року.

Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду

від 21 вересня 2021 року № 1766/0/226-21 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі подання секретаря Другої судової палати Червинської М. Є. у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2021 року справу призначено судді-доповідачеві Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Ступак О. В.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Предметом спору у даній справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Підгірцівської сільської ради про надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий номер :10:003:0027, а також визнання недійсним виданого відповідачці державного акта на право власності на зазначену земельну ділянку.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 14 вересня

1993 року (протокол № 5) «Про виділення земельної ділянки та надання дозволу на будівництво індивідуального жилого будинку», ОСОБА_1 відведено у довічне користування земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Підгірцівської сільської ради від 14 листопада 1994 року (протокол

№ 5) «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_1 надано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку.

08 серпня 2004 року ПП «Фокус-2002» на замовлення ОСОБА_1 виготовило акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що підписаний сільським головою Підгірцівської сільської ради.

Рішенням Підгірцівської сільської ради № 23, 28 сесії 4 скликання

від 13 листопада 2006 року ОСОБА_2 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного рішення, 26 травня 2006 року ОСОБА_2 отримала державний акт серія ЯГ № 206439 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У відповіді на адвокатський запит від 15 січня № 29 Підгірцівська сільська рада підтвердила, що відповідно до рішення Підгірцівської сільської ради

від 14 вересня 1993 року (протокол № 5), додатку (списку) громадян про передачу земельних ділянок у приватну власність та рішення Підгірцівської сільської ради

від 14 листопада 1994 року (протокол № 5) ОСОБА_1 виділялася земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд по АДРЕСА_1 , та нею було виготовлено будівельний паспорт на забудову. Згідно з інвентаризацією земель, проведеною земельною комісією Підгірцівської сільської ради в 2005 році за фактом їх цільового використання, земельна ділянка відведена ОСОБА_1 потрапила у список земель, що не використовуєтьсяу зв`язку з чим було проведено перерозподіл таких ділянок. З даного питання складений акт земельної комісії при Підгірцівській сільській раді від 29 квітня 2010 року № 131 та прийнято рішення на 49 сесії

5 скликання Підгірцівської сільської ради від 05 квітня 2020 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки зі зміною місцезнаходження на вільних земелях Підгірцівської сільської ради. Інша інформація про вилучення земельної ділянки ОСОБА_1 у сільській раді відсутня.

З повідомлення Головного управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю від 11 жовтня 2011 року № 5/ш-2494 за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 , убачається, що в 2006 році рішенням Підгірцівської сільської ради усупереч вимог чинного законодавства України земельну ділянку по АДРЕСА_1 надано у власність ОСОБА_2 , при цьому сільською радою не дотримано порядку вилучення земельної ділянки в її попереднього власника та не поінформовано про це ОСОБА_1 , проект відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не розроблявся і не затверджувався.

ПП «Фокус-2002» у листі від 13 вересня 2012 року № 81/2012 повідомило, що на даний момент оригінали документів, що надавалися ОСОБА_1 для розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0,1200 га повернуті замовнику, оскільки на етапі погодження технічної документації в Управлінні земельних ресурсів виявилось, що в автоматизованій системі державного земельного кадастру вже присвоєний кадастровий номер вищезгаданій земельній ділянці на іншого власника.

Згідно з повідомленням Головного управління Держкомзему у Київській області від 12 вересня 2012 року № 07-0503/20706 технічна документація на ім`я

ОСОБА_1 дійсно виготовлялась ПП «Фокус» та направлялась на погодження, однак на підставі акта приймання-передачі від 11 червня 2008 року повернута до ПП «Фокус-2002» для вирішення спірних питань.

У повідомленні Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія від 24 вересня 2012 року № 4-1/1155 зазначено, що у геоінформаційній системі філії містяться відомості про земельну ділянку ОСОБА_1 кадастровий номер :00:003:0015, що підтверджує факт внесення земельної ділянки до земельно-кадастрової бази власників земельних ділянок.

У апеляційній скарзі, АТ «Райффайзен Банк» вказувало на те, що земельна ділянка кадастровий номер :10:003:0027 є предметом іпотеки за укладеним між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк» договором іпотеки

від 21 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за № 2094, та що у провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває справа

№ 372/4150/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 21 березня 2007 року та припинення дії, яка порушує право позивача на земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0027, яка є предметом за вказаним договором.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга АТ «Райффайзен Банк» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У справі, що переглядається, АТ «Райффайзен Банк» на обґрунтування апеляційної скарги посилалося на те, що оскаржуваним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року вирішені питання про його права як іпотекодержателя спірної земельної ділянки, однак банк не був залучений до участі у справі, що є порушенням його процесуального права на участь у судовому розгляді.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана норма права визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наяності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Подібного за змістом висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження

№ 14-726цс19).

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише у межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Відкривши апеляційне провадження і призначивши справу до розгляду в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції забезпечив право заявника на перевірку його аргументів щодо вирішення питання про права та інтереси

АТ «Райффайзен Банк». Установивши, що спірні правовідносини щодо набуття права власності на спірну земельну ділянку між Підгірцівською сільською радою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли у період з 1993 по 2006 роки, тобто до укладення між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк» договору іпотеки

від 21 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 2094, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» набув статус іпотекодержателя спірної земельної ділянки, а отже АТ «Райффайзен Банк» не був учасником зазначених правовідносин, апеляційний суд дійшовобґрунтованого висновку, що сама лише наявність договору іпотеки, яким спірну земельну ділянку передано

АТ «Райффайзен Банк» в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_3 , не може свідчити про те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права, свободи та інтереси АТ «Райффайзен Банк», та мотивовано закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що апеляційним судом не враховано наявність у провадженні Обухівського районного суду Київської області справи

№ 372/4140/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 21 березня 2007 року та припинення дії, що порушує право позивача на земельну ділянку, кадастровий номер :10:003:0027, яка є предметом іпотеки, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції. Обставини, встановлені рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року не мають преюдиційного значеннядля АТ «Райффайзен Банк», оскільки банк не брав участі у зазначеній справі, а отже встановлені обставини, можуть бути ним спростовані у загальному порядку доказування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скаргиАТ «Райффайзен Банк».

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак