Справа № 359/7369/20
Провадження №2/359/883/2021
26.11.2021 р. м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі Коробовій А.С. ,
представника третьої особи Кучеренко С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Пристоличної сільської ради про вселення та усунення перешкод
У вересні 2020 року позивач звернулась з вказаним позовом та посилається на те, що її 11.09.2013 року Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації № 642 було встановлено опіку та призначено опікуном над малолітніми дітьми ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 .. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30.07.2013 року мати дітей ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 були позбавлені батьківських прав. Відповідач є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору дарування №53 від 29.06.2007 року. В даній квартирі з народження зареєстровані малодітні діти, однак з моменту позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , умисно створює перешкоди у користуванні квартирою. Тому ОСОБА_1 просить суд вселити малолітніх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх опікуна ОСОБА_1 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 не чинити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 09.11.2020 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.36).
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17.12.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду (а.с.44).
Протокольною ухвалою від 26.11.2021 року, яка була занесена до протоколу судового засідання суд ухвалив на підставі ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи.
У судовому засіданні позивач підтримує вказаний позов та наполягає на його задоволенні.
Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник третьої особи Кучеренко С.Ю. не заперечує проти задоволення позову.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 9-10).
Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації №642 від 11.09.2013 року було встановлено опіку та призначено опікуном над малолітніми дітьми ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 їх бабусю ОСОБА_1 (а.с.73).
Згідно договору дарування від 29.06.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 53 ОСОБА_3 було подаровано квартиру АДРЕСА_2 (а.с.19).
На даний час малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджуються копіями довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.11-12).
Відповідно до ст. ст. 1, 9 ЖК УРСР кожен має право на житло. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, а також ст. Протоколу N 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до вимог ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником ( ч.1 ст.405 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження 14-64цс20) дійшла висновку, що за логікою законодавця у законодавстві, що регулює житлові правовідносини, припинення сімейних правовідносин, втрата статусу члена сім`ї особою, саме по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням.
Відповідач не надала доказів та не навела прямої норми матеріального права, яка надає їй право перешкоджати дітям в проживанні та користуванні спірним житлом. Сама по собі наявність у неї права на це житло не може бути легітимною підставою позбавлення дітей права користування ним.
Згідно наявних в матеріалах справи заяв та довідок, вбачається, що неодноразово, протягом тривалого часу, позивач намагалася вселитись в квартиру разом з дітьми, які перебувають під її опікою, однак відповідач чинить численні перешкоди.
Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.
Оскільки діти тривалий час не мають доступу до житла, а відповідач чинить численні перешкоди суд приходить до висновку, що потрібно зобов`язати ОСОБА_3 вселити малолітніх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 до квартири АДРЕСА_2 та зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні вказаною квартирою малолітніх дітей.
Враховуючи, що позивач не зареєстрована у спірній квартирі, не є членом сім`ї власника квартири, а згода на її повторне вселення від усіх співвласників квартири - відсутня, тому суд не вбачає підстав для її вселення у спірну квартиру.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З квитанції від 12.09.2020 року (а.с.1-2) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1681 гривні 60 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений частково. Тому з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1681 гривні 60 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.9, ч.1 та ч.2 ст.71, ст.72 ЖК Української РСР, ч.4 ст.29 ЦК України, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Пристоличної сільської ради про вселення та усунення перешкод задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 не чинити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні вимог в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі 1681,6 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складено 06 грудня 2021 року.
Суддя С.С.Чирка