Провадження № 2/428/1684/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКСІБУД» до ОСОБА_1 про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої юридичній особі,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» звернулось до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої юридичній особі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26.11.2019 ТОВ «Проксібуд», відповідно до Рішення №42-р/к прийнятого Адміністративною колегією Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було визнано таким, що вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у процедурі закупівлі. Вказаним рішенням на позивача було накладено стягнення в розмірі 68000 грн. та заборонено участь в процедурах публічних закупівель.

Позивач, зі свого боку, не погоджується із висновками до яких дійшла Адміністративна колегія у своєму рішенні, однак, був позбавлений можливості його оскаржити внаслідок протиправної бездіяльності адвоката Осики Максима Ігоровича, який діяв від імені позивача на підставі довіреності №1 та неналежно здійснював надання правової допомоги, внаслідок чого позивачу було завдано майнової та моральної шкоди.

На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Проксібуд» завдані збитки в розмірі 68000,00 грн., 100000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначив наступне.

З метою надання правничої допомоги, у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» між відповідачем та ТОВ «ВД-СТРОЙ» укладено договір про надання правничої допомоги. Разом з цим керівнику юридичної особи було роз`яснено, що підставою для представництва інтересів юридичної особи в АМК України, є довіреність видана від імені такої особи, відносно якої, в свою чергу здійснюється розгляд справи.

Відповідач зазначив, що жодних письмових або усних договорів про надання правничої допомоги на представництво інтересів відповідача під час розгляду справи в АМК України 25.09.2019, відповідачем не укладалось та будь-яких консультацій або перемовин з цього приводу не проводилось. Тим більше засобами зв`язку із посадовими (уповноваженими) особами позивача обміну не було.

Окрім того, як зазначив відповідач, згідно виданої йому ТОВ «Проксібуд» довіреності він був уповноважений не представництво інтересів підприємства, зокрема, в Антимонопольному комітеті України та його структурних підрозділах з усіма правами сторони у справі, в тому числі, надавати, отримувати, підписувати документи від імені підприємства, виключно під час розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. З цією метою відповідачем вчинялись всі вичерпні та необхідні дії під час розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, обстоювання правової позиції про відсутність таких порушень з боку довірителя, які були встановлені попереднім висновком Луганського регіонального відділення АМК України.

Також відповідач зазначив, що 26.11.2019 в рамках виконання договірних зобов`язань перед ТОВ «ВД-СТРОЙ», відповідачем було повідомлено підприємство про необхідність подання позовної заяви щодо оскарження рішення адміністративної колегії АМК України, а також узгоджено відповідну правову позицію, а також обумовлено перелік документів необхідних для ведення справи у суді. Отже, позивач був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення ще з 26.11.2019.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача, як й не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями та шкодою.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також 25.10.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що позивач не погоджується з твердженням відповідача, що у нього не було повноважень на представлення інтересів позивача у адвоката господарських судах, а тільки лише в Антимонопольному комітеті України, що спростовується виданою на його ім`я довіреністю.

На думку позивача, у поведінці відповідача вбачається халатність по відношенню до свого обов`язку про інформування клієнта щодо ведення дорученої йому справи, оскільки відповідач не відправив позивачу жодної копії процесуальних документів, наявних у нього, та жодного разу не відзвітував про виконану ним роботу, що вкупі з нездатністю проінформувати навіть про ключовий етап у справі оприлюднення рішення, що демонструє грубе нехтування відповідачем своїми обов`язками за чинним законодавством.

Окрім того, позивач вважає, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів ані взаємозв`язку між ТОВ «ВД-СТРОЙ» та позивачем, ані добросовісного виконання відповідачем своїх обов`язків з представництва позивача, в тому числі інформування про виконану ним роботу та хід виконання ним доручення.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.11.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» в особі Арцибашева Віталія Вікторовича було видано Осиці Максиму Ігоровичу довіреність №1, згідно якої останнього уповноважено представляти інтереси ТОВ «Проксібуд» в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, в тому числі: в місцевих загальних та апеляційних судах, а також у Господарських та Адміністративних судах всіх інстанцій, з усіма правами сторони у справі згідно параграфу 3 Глави 3 КПК України, ст.ст. 27, 44 ЦПК України, ст.ст. 49, 59 КАС України та ст.ст. 22, 285 ГПК України, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, органах прокуратури, Національної поліції України, Державної виконавчої служби України, Державній аудиторській службі України, Державній фіскальній службі України, Антимонопольному комітеті України та його структурних підрозділах з усіма правами сторони у справі, в тому числі надавати, отримувати, підписувати документи від імені підприємства.

Рішенням адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №42-р/к від 26.11.2019, визнано дії ТОВ «ВД-СТРОЙ» та ТОВ «ПРОКСІБУД» антиконкурентними узгодженими діями, що стосуються спотворення результатів торгів, що є порушенням пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладено на порушників штрафи, зокрема, на ТОВ «ПРОКСІБУД» - 68000,00 грн.

Вищевказане рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було отримано представником ТОВ «ПРОКСІБУД» Осикою М.І., що підтверджується відповідною відміткою на листі Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №03-05/1600 від 26.11.2019 «Про надання рішення».

Рішенням Господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/38/20, яке залишено без змін Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 17.11.2020 та Постановою Верховного Суду від 25.02.2021, у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКСІБУД» до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії №42-р/к від 26.11.2019 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» відмовлено повністю. Підставою для відмови в позові слугувало те, що ТОВ «ПРОКСІБУД» пропустило двомісячний строк на оскарження вищевказаного рішення Антимонопольного комітету.

Позивач, зазначаючи, що пропуск вищевказаного строку на оскарження рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №42-р/к від 26.11.2019, відбувся у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, покладених на нього обов`язків, та зокрема, у зв`язку з неповідомленням останнім щодо прийняття Антимонопольним комітетом вищевказаного рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Разом з тим, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі №912/4364/16.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в цивільному судочинстві обов`язок доказування покладається на сторони.

При цьому, в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та спричиненою шкодою.

Суд зазначає, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність факту протиправної поведінки відповідача, його вини у спричинені позивачу збитків, та наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою.

Суд наголошує, що сам факт отримання ОСОБА_1 , як представником ТОВ «ПРОКСІБУД», рішення Луганського обласного відділення Антимонопольного комітету України №42-р/к від 26.11.2019, не є беззаперечним та достатнім доказом наявності його вини у пропуску встановленого законом строку на оскарження рішення органу АМК, як й не доводить факту протиправної поведінки відповідача щодо не повідомлення позивача про прийняття вказаного рішення, та необізнаності позивача про прийняття відповідного рішення.

Посилання позивача на рішення Господарського суду Луганської області від 17.08.2020, постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 та постанову Верховного Суду від 25.01.2021 у справі №913/38/20, як на докази порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань як представника ТОВ «ПРОКСІБУД», суд також вважає необґрунтованими, оскільки у зазначених рішеннях судів не досліджувалось питання вини відповідача у пропуску позивачем строку звернення до суду. Суди лише досліджували питання щодо поважності причин пропуску ТОВ «ПРОКСІБУД» строку звернення до суду, та як вже зазначалось судом вище сам факт отримання ОСОБА_1 рішення АМК не є беззаперечним доказом наявності його вини у пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з системного аналізу наведених вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКСІБУД» є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКСІБУД» до ОСОБА_1 про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої юридичній особі відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна