Справа №: 343/2404/20
Провадження №: 2/0343/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, просить визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який до дня смерті спадкодавця постійно проживав з нею за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати за нею , ОСОБА_1 , право власності на домоволодіння , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 роки та проживав за адресою : АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим , що за адресою : АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала її бабуся, ОСОБА_4 .

В 2002 роді бабуся тяжко захворіла (онкологія) і з того часу аж до смерті з нею став постійно проживати та доглядати за господарством її батько, ОСОБА_3 , який був зареєстрований по їх місцю проживання в м. Івано-Франківськ .

ІНФОРМАЦІЯ_2 її бабуся, ОСОБА_4 , померла у віці 67 років. Похороном та всіма витратами, зв`язаними з похованням, займався її батько ОСОБА_3 разом з ними .Через рік її батько ОСОБА_3 встановив пам`ятник померлій бабусі, за яким вони доглядають по сьогоднішній день .

Після смерті бабусі, ОСОБА_4 відкрилась спадщина на домоволодіння, яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 був її батько, ОСОБА_3 , оскільки інших спадкоємців першої черги не було .

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько, ОСОБА_3 , помер у віці 54 роки.

Перед смертю її батько захворів і тому їй прийшлось жити постійно разом та доглядати за ним в с. Надіїв , Долинського району, Івано-Франківської області аж до смерті.

Оскільки її батько ОСОБА_3 постійно проживав із своєю матір`ю, ОСОБА_4 , аж до її смерті, то в такому разі на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважаться таким , що прийняв спадщину, оскільки не відмовлявся від неї.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння і спадкоємцями за законом першої черги були вона , ОСОБА_1 та її матір, ОСОБА_2 .

В установлений законом термін вона не зверталась до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 з тих підстав , що на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона фактично прийняла спадщину , оскільки постійно проживала із спадкодавцем аж до смерті, а її матір ОСОБА_2 не звернулась у вище зазначений час до нотаріуса з підстав , що не бажала прийняти спадщину на належну їй частину спадкового майна .

31 жовтня 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. щодо прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 і в той же день вона отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій .

У своїй відмові нотаріус посилається на те , що нею , ОСОБА_1 пропущений термін для прийняття спадщини та відсутні документи на майно за померлим і в такому випадку їй необхідно звернутися до суду для визнання додаткового терміну для прийняття спадщини та визнання за нею права власності на спадкове майно.

Після смерті батька вона знайшла тільки копію Свідоцтва про право власності на нерухоме майно за вище вказаною адресою і тому нотаріус їй пояснила , що без оригіналу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вона не отримає Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно .

Таким чином , виникла ситуація при якій , через те , що спадкодавець за час життя по невідомих для неї причинах втратив оригінали правовстановлюючих документів , що підтверджують право власності на нерухоме майно про (домоволодіння ), то спадкоємець , тобто вона , ОСОБА_1 , не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Представник позивачка ОСОБА_1 , адвокат Луговий Р.Ю., ( ордер, договір а.с.25-26) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі , зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити.

Відповідачка, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлений у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої відповідачка просить судові засідання в справі за позовом ОСОБА_1 , до неї, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадщину за законом проводити у її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує щодо визнання права власності на домоволодіння за ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст.1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ст. 1270 даного Кодексу встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

П.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3. ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 03.04.2003 року (а.с.11) свідчить про те, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 14.10.2004 року підтверджує, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

ОСОБА_3 , як дитина спадкодавця, у першу чергу мав право на спадкування за законом.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_4 , та спадкоємцем ОСОБА_3 , підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , НОМЕР_3 де в графі батько записаний ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_4 (а.с.19).

Довідка №467 видана виконавчим комітетом Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 27.10.2020 року свідчить про те, що ОСОБА_4 , була власником домогосподарства а АДРЕСА_1 . В 2002 році вона тяжко захворіла (онкологія) і з того часу з нею став постійно проживати і постійно доглядати за господарством її син ОСОБА_3 . В 2004 році ОСОБА_4 , померла. Похороном та всіма витратами, зобов`язаними з похованням займався син ОСОБА_3 , який пізніше встановив пам`ятник та доглядав за ним (а.с.13).

Суд визнав, що ОСОБА_3 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявляв про відмову від неї.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 24.05.2012 року підтверджує, що батько позивачки ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Позивачка ОСОБА_1 , як дитина спадкодавця, у першу чергу має право на спадкування за законом.

Родинні відносини між померлим ОСОБА_3 , та позивачкою ОСОБА_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , НОМЕР_5 від 25.06.1983 року де в графі батько записаний ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 (а.с.16); копією свідоцтва про одруження НОМЕР_6 , згідно якого ОСОБА_1 , після укладення шлюбу з ОСОБА_7 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.15).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 , постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини.

Копія акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 27.10.2020 року свідчить про те, що комісією встановлено, що за житловим будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1 доглядає та утримує його в належному стані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.18).

Суд визнав, що ОСОБА_1 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, вона не заявляла про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , в жовтні 2020 року звернулася до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом .

Згідно повідомлення вих.№206/01-16 приватного нотаріуса Долинського РНО Івано-Франківської області Барабаш Р.С. від 31.10.2020 року, для видачі свідоцтво на право власності на спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 необхідно мати документи власності на спадкове майно за померлою (а.с.17).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що вони являються близькими сусідами родини ОСОБА_2 . Бабця позивачки - ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала в АДРЕСА_1 . Оскільки бабця важко хворіла, разом з нею проживав та доглядав за нею , її син, а відповідно батько позивачки - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 в будинковолодінні залишився проживати ОСОБА_3 . Разом з ним до його смерті проживала дочка ОСОБА_1 .

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 успадковане позивачкою ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом. Однак, втрата документів, що засвідчують право власності померлої ОСОБА_4 , на нерухоме майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачки.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.7-10) свідчить про те, що будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., допоміжною площею 36,3 кв.м., (літ.А), стайні (літ.Б), стодоли (літ.В), шопи (літ.Г), вбиральні (літ.Д), криниці №1, воріт №2, огорожі №3.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки (а.с.21), ринкова вартість домоволодіння, а саме : житлового будинку (заг.пл.70,3м2, житл.пл. 34,0м2), господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 становить (без ПДВ) 116030грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 392, 1221, 1261, 1266, 1268, 1270,1274 ЦК України, керуючись статтями 206, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом - задоволити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який до дня смерті спадкодавця постійно проживав з нею за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на

житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., допоміжною площею 36,3 кв.м., (літ.А), стайні (літ.Б), стодоли (літ.В), шопи (літ.Г), вбиральні (літ.Д), криниці №1, воріт №2, огорожі №3, що належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителька АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКППНОМЕР_8 ,жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш