ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5127/20
Провадження № 2/210/253/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" лютого 2021 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Доценко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу запозовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Перекопська Ірина Степанівна про розірвання договору довічного утримання

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Перекопська Ірина Степанівна про визнання договору довічного утримання та просив суд розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від 14.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1071, зняти заборону відчуження нерухомого майна житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №1072, зняти заборону відчуження на нерухоме майно земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №1073 та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , проведену на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від 14.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1071.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 14 вересня 2014 року між ним та ОСОБА_2 , було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1071. Згідно умов вказаного договору, він не передав у власність ОСОБА_2 належний йому житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0564 га. В замін чого, ОСОБА_2 зобов`язувалась забезпечувати його утриманням та доглядом довічно.

Позивач зазначив, що відповідач по справі, доводиться йому не рідною онукою, не виконує умови договору довічного утримання, не дає належного забезпечення відчужувачу, харчування, медикаментів, одягу. Він отримує пенсію та за власні кошти забезпечує себе ліками, харчами та іншими побутовими речима, окрім того, відповідачка по відношенню до нього поводиться агресивно, постійно лається, від чого він страждає та дуже переживає. Такі дії, на думку позивача, як набувача за договором, суперечать умовам договору та чинному законодавству, де встановлені обов`язки набувача за договором довічного утримання, які вона порушує.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. (а.с.17)

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 адвоката Положешної Ю.Е. та витребувано з Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області, відомості щодо звернення ОСОБА_3 , із заявою до органів поліції по відношенню громадянки ОСОБА_2 , з вересня 2020 року по листопад 2020 року.

Також, вказаною ухвалою від 02 листопада 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про витребування з Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», відомості, щодо звернення ОСОБА_2 із заявою щодо стану здоров`я та психічного стану ОСОБА_3 , в період 2020 року та надати відомості, чи перебуває ОСОБА_3 на обліку у вказаному закладі. (а.с.28-30)

01 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов від ОСОБА_2 , в якому остання зазначила, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки вона є рідною онукою позивача по справі та проживає у вказаному будинку з народження. Починаючи з укладення договору довічного утримання, а саме з 14.09.2017 року, вона постійно сплачує позивачу по справі 500 грн. щомісячно, всі комунальні платежі сплачуються нею особисто, починаючи з 2016 року. Крім того зазначила, що ліки та лікарів вона викликає йому самостійно, постійно турбується про нього, ніякої агресії до нього не проявляє. У зв`язку з чим, просила суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні призначеному на 01 лютого 2021 року присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Присутня у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовну заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені в ній, окрім того, просила суд не приймати до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки він був поданий з порушенням ст. 178 ЦПК України.

Присутня у судовому засідання відповідач ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні позову та зазначила, що умови договору виконуються нею у повному обсязі, а тому, на її думку, відсутня підстави для розірвання договору довічного утримання. Просила суд прийняти до уваги наданий нею відзив на позовну заяву та долучені до нього докази.

Суд зазначає, що зважаючи на те, що відповідач по справі є юридично не обізнаною особою та в судовому засіданні зазначила, що позовну заяву з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження, була отримана нею за декілька днів перед підготовчим судоми засіданням по справі, відзив поданий відповідачем 01 грудня 2020 року, тобто на першу призначену судом дату судового розгляду по вказаній справі, повинен бути прийнятий судом до уваги.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Перекопська І.С. у судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, поза межами судового засідання, 30 листопада 2020 року направила на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позовні вимоги нею не визнаються та просила суд, проводити розгляд справи без її участі.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України)

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

З матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14 вересня 2017 було укладено договір довічного утримання, яким позивач передав ОСОБА_2 у власність належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими побудовими, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок А-1 загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., літню кухню Б, вбиральню В, літній душ Г, сарай Д, замощення ІІ, водоколонку І, огорожу № 1, 3, 4. Земельну ділянку площею 0,0564 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:296:0013, місце розташування: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 зобов`язалась забезпечувати ОСОБА_3 утриманням та доглядом довічно.

Відповідно до п.10 вказаного Договору, за згодою сторін обов`язок набувача по відношенню відчужувача довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку та користування ним в повному обсязі; надання щомісячного матеріального забезпечення у розмірі 500 грн.; на випадок тяжкого захворювання відчужувача забезпечення догляду та надання необхідної безкоштовної медичної допомоги; на випадок безпорадного стану відчужувача - надання побутових послуг (прання постільної білизни, забезпечення щоденним триразовим харчуванням, ремонтом побутової техніки).

Вказаний договір був підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за №1071. (а.с. 8-9, 51-52)

Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За змістом частини першої ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно ч.1 ст.749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За змістом п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Відповідно ч.1 ст. 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст.651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В позовній заяві, позивач зазначає, що відповідач не виконує умови укладеного договору довічного утримання, не надає належного забезпечення відчужувачу, харчування, медикаментів, одягу.

Однак, вказані обставини спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до копії розписок складених ОСОБА_3 в період з 19 вересня 2017 року 25 липня 2020 року, останній, щомісячно отримував 500 грн. на виконання п. 10 укладеного Договору. (а.с.58-60)

Окрім того, починаючи з серпня 2020 року по листопад 2020 року ОСОБА_2 щомісячно здійснювала перерахування коштів у розмірі 500 грн. на рахунок ОСОБА_3 , що підтверджується дублікатами квитанцій №P24A561163842C32622 від 30.08.2020 року, №P24A617446988C65959 від 24.09.2020 року, №P24A816709785А84582 від 07.10.2020 року та №P24A705120294C52501 від 02.11.2020 року. (а.с. 61-62)

Відповідно до дублікатів квитанцій від 12.08.2019 року, 11.09.2019 року, 10.10.2019 року, Інформації про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року, квитанцій про сплату комунальних послуг за період з 2017 року по 2020 рік, платником комунальних послуг отриманих за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено ОСОБА_2 (а.с.68-174)

Доказів оплати комунальних послуг отриманих за адресою: АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_3 , суду не надано.

За клопотанням представника позивача на адресу суду було направлено з Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області копії матеріалів ЄО від 28.09.2020 року №18204, 18209, 18218 та від 16.10.2020 року № 19239 за зверненням громадянина ОСОБА_3 . (а.с.33-44)

Відповідно до Довідки про результат розгляду звернення від 28.09.2020 року ЖЕО №18209, 18218, 18204, складеної на ім`я начальника Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що 28.09.2020 року до чергової частини Металургійного ВП КВП з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3 , з проханням провести розбирання відносно його онуки гр. ОСОБА_2 , яка вчиняє над ним психологічне насильство. За вищевказаним фактом з гр. ОСОБА_2 проведено профілактично роз`яснювальну роботу та попереджено її про адміністративну відповідальність за подібні випадки.

Відповідно до Довідки про результат розгляду звернення від 16.10.2020 року ЖЕО №19239, складеної на ім`я начальника Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що 16.10.2020 року до чергової частини Металургійного ВП КВП з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3 , з проханням провести розбирання відносно гр.. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які 15.10.2020 року за адресою проживання: АДРЕСА_1 , принесли йому пігулки від яких йому стало погано. Проведеною перевіркою, встановити можливих свідків та очевидців події, та опитати їх за даним фактом, не вдалося можливим.

Відповідно до листа за підписом начальника Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області від 28.10.2020 року вих. № 48.1/2-Н/519зп надано на ім`я ОСОБА_5 , вбачається, що у Металургійному ВП КВП зареєстровано факти звернень ОСОБА_2 , а саме: ЄО від 28.09.2020 року №18211, ЄО від 02.10.2020 року №18426, ЄО від 09.10.2020 року №18797, ЄО від 09.10.2020 №18798, ЄО від 09.10.2020 № 18800, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не пускав ОСОБА_2 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 67)

Вказані обставини свідчать, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 починаючи з вересня 2020 року виникли неприязні відносини, проте, на думку суду, це не може бути прийняте до уваги судом, як порушення умов Договору довічного утримання.

З листа в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. від 19.11.2020 року вих. №8964, вбачається, що ОСОБА_3 , 1928 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , наглядається лікарем-психіатром з 10.2020 року з приводу: виражений органічний розлад особистості та поведінка судинного ґенезу з приходячими психотичними розладами.

Відомостей про те, що позивач по справі перебував у безпорадному стані, суду не надано, у зв`язку з чим, відповідач, відповідно до вимог Договору довічного утримання, не була зобов`язана надавати побутові послугу позивачу, зокрема харчування, медикаментів, одягу, як зазначено в обґрунтуванні заявлених вимог, а тому доказів порушення відповідачем п.п. 4 п. 10 укладеного Договору, суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довів невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, при цьому відповідачем спростовані доводи та твердження позивача, тому відсутні підстави для розірвання оспорюваного договору.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року позивача ОСОБА_3 було звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з вказаним позовом.

Отже, враховуючи, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_6 про розірвання договору довічного утримання задоволенню не підлягає, позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 254, 526, 530, 531, 626, 651, 744, 749, 755 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Перекопська Ірина Степанівна про розірвання договору довічного утримання залишити без задоволення.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 09 лютого 2021 року.

Суддя: С. В. Ступак