Справа № 766/9784/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18.01.2008 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 з метою отримання можливості проживати в Україні, так як він є громадянином Ізраїлю. Позивач вирішив звернутись до суду із даним позовом, так як вважає, що даний шлюб був фіктивним, без наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. З моменту укладання шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 фактично не проживали разом, спільного сімейного бюджету і господарства не вели, дітей від шлюбу не мають. Позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та у них народилася спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того в провадженні суду перебуває справа про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільно набутого майно.

Відповідач двічі була засуджена Дніпровським районним судом м.Херсона: вироком суду від 01.08.2007 року за ст. 307 ч.2 КК України та вироком суду від 06.03.2014 року за ч.2 ст.309 КК України. Зазначене свідчить про антисоціальний спосіб життя ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, положення ст.ст. 39-41 СК України просив суд визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Кравцов С.І. позов не визнав, зазначав, що з моменту реєстрації шлюбу (18.01.2008 року) та до подання відповідачем позову про розірвання шлюбу (19.11.2018 року) сторони у справі проживали разом, вели спільне господарство, виїжджали разом на спільний відпочинок. Наявність у позивача дитини від іншої жінки стали підставою для розірвання шлюбу, але аж ніяк не вказує на його фіктивність. З врахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю та недоведеністю.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві.

Суд вважає, можливим розглянути справу в відсутність учасників справи, що не з`явилися, враховуючи подані заяви та належне повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.01.2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Ізраїлю , зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 10.

Позивач зазначає, що даний шлюб було створено без наміру створити сім`ю, а лише з метою отримання права проживання на території України, оскільки вони разом з відповідачем ніколи разом не проживали, сумісне господарство не вели, спільних побут у них також відсутній.

З рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах більше п`яти років та в них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується актовим записом про народження № 334 від 01 квітня 2010 року, складеним Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2016 року та до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 15.02.2019 року.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підтвердили обставини зазначені в позовні заяві.

З дослідженого в ході розгляду справи протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_2 від 05.02.2014 року, проведеного в рамках кримінального провадження № 0005791 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України (справа №666/1217/14-к том2 а.с.118-122) вбачається, що ОСОБА_2 пояснила, що в період часу з 15.11.2013 року по січень 2014 року проживала разом з ОСОБА_8 в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

В силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї (ст. 55 СК).

Підстави недійсності шлюбу визначені главою 5 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч.2 ст. 41 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

За положеннямич.1ст.44 СК України,у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 СК України, недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Відповідно до п. 13Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК). Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.

Відповідно до ч. 2ст.16 ЦК України,способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З позову вбачається, що позивач фактично не мав наміру на створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. З моменту реєстрації шлюбу сторони не проживали разом, спільного господарства вони не мали, спільного сімейного бюджету не вели. Перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем порушує особисті права позивача.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що сторони проживали разом з моменту реєстрації шлюбу 18.01.2008 року по 19.11.2018 року (момент звернення відповідача до суду з позовом про розірвання шлюбу), оскільки зазначена обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими в ході розгляду справи доказами,а також показами свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні під час розгляду справи судом встановлено, що, укладаючи шлюб, сторони фактично не мали наміру створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя. З моменту реєстрації шлюбу сторони не проживали разом, спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє, спільних дітей немає.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами був укладений без наміру створити сім`ю та набуття прав та обов`язків подружжя, а тому він є фіктивним, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ч.2 ст. 40 СК України з моменту від дня його державної реєстрації (ст. 44 СК України), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 21, 24, 39-45 СК України, керуючись ст.ст.4-7, 9-13, 81, 141, 178 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Ізраїлю, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою Українии, який зареєстрований 18.01.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 10, недійсним від дня його державної реєстрації, тобто з 18.01.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.В.Прохоренко