Справа № 531/1555/17
Номер провадження 2/948/4/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні із донькою та встановлення способу спілкування батька з дитиною, -

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 29.01.2021 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за вказаним позовом, мотивованим тим, що позивач з відповідачкою є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з відповідачкою, яка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, під різними приводами відмовляє йому у цьому. Позивач стверджує, що не має змоги зустрічатися з дитиною та згоди щодо способу його участі у вихованні дитини між ними не досягнуто. Він сплачує аліменти на утримання доньки та має заборгованість, однак вважає, що це не може бути підставою для перешкоджання у спілкуванні та участі у виховані ним дитини. У зв`язку з викладеним позивач просить усунути перешкоди, які чинить ОСОБА_3 у його спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , встановивши наступний спосіб у його спілкуванні та вихованні, зобов`язавши відповідачку щонеділі надавати йому доньку для спілкування та виховання із 14 год. п`ятниці до 19 год. неділі за місцем його проживання, та стягнути з відповідачки на його користь судовий збір (а.с.2,3,82-86 т.1).

Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області Лизенко І.В. від 22.03.2018 у справі відкрито провадження, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 30-31 т.1).

10.04.2018 відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що батько дитини не цікавиться її життям, розвитком та вподобаннями, зявляється до дитини в нетверезому стані та в нічний час, при його відвідинах виникають сварки та скандали, рішення про стягнення аліментів на утримання дитини ігнорує, у зв`язку з чим має заборгованість. Стверджує, що має сумніви щодо доцільності спілкування позивача з дитиною, оскільки його вчинки вкрай негативно впливають на дитину та її нормальний розвиток. Так, 22.12.2017 на території дитячого садка позивач ображав брутальною лайкою її матір, намагався затіяти з бабусею бійку, забрати дитину без відома з дитячого садка. Ця подія сталася в присутності інших батьків, вихователів та інших громадян, які прийшли на свято в дитячий садок. Після цієї події дитина нервується при згадці про батька, плаче. Крім цього, позивач просить виділити йому у спілкування весь вільний час дитини, оскільки вона відвідує дитячий садок. Не зрозумілим для відповідача є і місце спілкування батька з дитиною, оскільки за адресою, зазначеною у позові, він лише зареєстрований, однак не поживає(а.с. 41-44 т.1).

16.04.2018 позивач подав відповідь на відзив, у якому наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що він прагне забезпечувати та забезпечує свою доньку безпосередньо, даруючи їй подарунки та надаючи матеріальне забезпечення, з метою недопущення привласнення допомоги дитині відповідачкою. Факт вчинення ним адміністративного правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не доводить факт його появи саме перед донькою у стані алкогольного сп`яніння. Також заперечує факт сварки на святі у дитини в дитячому садку. Щодо довідки про його місце проживання, то стверджує, що вона є застарілою, крім того, він не зазначає у позові за якою саме адресою хоче, щоб йому надавали доньку (а.с. 57-58 т.1)

Ухвалою суду від 08.06.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 74 т.1).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018 справу призначено до розгляду судді Косик С.М. (а.с. 87 т.1).

Ухвалою суду від 05.10.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 531/781/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - служба у справах дітей Карлівської РДА Полтавської області, про позбавлення батьківських прав (а.с. 120 т.1).

Рішенням Машівського районного суду від 12.09.2019, яке набрало законної сили 03.01.2020, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Карлівська районна державна адміністрація Полтавської області, про позбавлення батьківських прав - відмовлено (а.с. 130-132 т.1).

Ухвалою суду від 16.01.2020 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 133 т.1).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Крім того, покликалися на те, що мати дитини перешкоджає батькові спілкуватися та бачитися з донькою, внаслідок чого він тривалий час намагається довести право на спілкування з дитиною, сплачує борг по аліментах. Позивач також повідомив, що буде забирати дитину до будинку своїх батьків, де він також проживає і зареєстрований - с.Володимирівка Карлівського району, оскільки працює в м.Харкові цілий тиждень та буває і по суботах.

Відповідач та її представник позов не визнали, пояснивши, що мати дівчинки не чинить батькові перешкод в спілкуванні з дитиною, позивач навіть не обізнаний, що донька пішла до школи, відвідує гуртки, в садочку дівчинку навідували дідусь з бабусею - батьки позивача, останній же не цікавився дитиною, не обізнаний про стан її здоров`я, її успіхи та проблеми, не брав участь у витратах на садочок та лікування. Водночас відповідач не заперечувала в спілкуванні позивача з донькою в один з вихідних днів, а саме в неділю зранку до 16 години та пояснила, що з понеділка по п`ятницю дівчинка відвідує школу, де після уроків перебуває до 17 години на групі продовженого дня, в суботу відвідує гурток танців, а також виконує додаткові завдання. Крім того, вона також працює та хоче провести час з донькою на вихідних, а тому вважає що в суботу вона могла би бути з донькою, а в неділю - позивач, який міг би забрати доньку до будинку своїх батьків та відвідати з дитиною кіно, виставу тощо.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, дослідивши надані ними докази на підтвердження заявлених вимог, встановив таке.

Сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6 т.1).

Згідно з довідкою Максимівської сільської ради № 1066 від 18.12.2017 позивач ОСОБА_1 , 1982 р.н., зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 8 т.1).

Відповідачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.25 т.1) та перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 03.05.2018 р. Прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_3 (а.с. 112 т.1).Дитина проживає з матір`ю.

07.08.2018 позивач звертався із заявою до Голови Карлівської РДА про внесення на розгляд комісії з питань захисту прав дитини питання усунення перешкод у спілкуванні з його дитиною ОСОБА_5 та її вихованні, так як мати перешкоджає у зустрічах з нею (а.с. 10).

За повідомленням Карлівської РДА від 23.08.2017 звернення ОСОБА_1 направлено для розгляду до Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с. 11 т.1).

Постановою Карлівського районного суду від 24.09.2013 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді 60 годин громадських робіт (а.с. 46).

Як убачається з копії виконавчого листа, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 49т.1).

Згідно з довідкою - розрахунком, станом на 01.04.2018 заборгованість позивача зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 складає 22 117,21 грн (а.с. 52 т.1), станом на 01.01.2021 року заборгованість складає 44 541,01 грн (а.с.91,92 т.2).

За довідкою ДНЗ № 6 «Чебурашка» с. Карлівка від 16.05.2018 № 16 ОСОБА_5 дійсно відвідує ДНЗ №6 "Чебурашка" м.Карлівка, санаторну групу та про дитину піклується мама ОСОБА_3 , батько батьківські збори не відвідує, у виховних заходах і у вихованні доньки участі не приймає (а.с. 111 т.1).

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що її донька - ОСОБА_11 з 2014 року проживала з ОСОБА_1 та в 2015 році народила ОСОБА_5 , але невдовзі вони розійшлися, бо чоловік бив її. Спочатку ОСОБА_3 дозволяла позивачу бачитися з дитиною, але після того, як останній забрав дівчинку і вони повертали дитину з поліцією, після неодноразових скандалів, донька боїтиься давати йому дитину. Позивач дитиною насправді не цікавиться, не турбується про неї, донька не знає його як батька, називає дядею ОСОБА_1 . Також повідомила, що коли вони були на ранку в садочку, де також були присутні інші бабуся з дідусем та відповідач, останній почав забирати дитину та виривати ОСОБА_5 з її рук, дитина плакала, вона впала та ОСОБА_1 поставив доньку на сніг, після чого вона захворіла запаленням легень, оскільки дівчинка має слабке здоров`я. ОСОБА_5 досі пам`ятає той випадок і коли згадує про батька, перш за все розказує як він смикав її за ручки та як вона впала на сніг.

За консультаційним висновком від 11.06.2018 щодо психоемоційних особливостей розвитку дитини ОСОБА_5 - дівчинка інтелектуально розвинена, проте має ознаки тривожності, емоційно вразлива, що цілком може бути пов`язано із пережитою травматизацією. Мама добре володіє навичками надання підтримки дитині та розуміє її. Дитина зараз знаходиться в періоді розвитку, коли є велика потреба у спокійному спілкуванні з членами родини та створенні для неї умов базової безпеки (а.с. 107 т.1).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики вихованки ДНЗ № 6 «Чебурашка» с. Карлівка ОСОБА_5 від 16.05.2018 - дитина виховується в неповній сім`ї, вихованням займається мама, інколи бабуся та дідусь. Емоційний стан дівчинки переважно позитивний. До дитячого садка дитину приводить в основному мама. Дівчинка часто хворіє, навички самообслуговування відповідають віку, поведінка адекватна ситуації (а.с. 110 т.1).

Як убачається з висновку органу опіки та піклування Карлівської РДА від 06.06.2018, батько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має можливість та умови брати участь у вихованні дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не бере участі в її матеріальному утриманні, не відвідує дитину у дошкільному закладі, не бере участі у виховних заходах закладу, не піклується про здоров`я дитини. За місцем проживання батька створені належні умови для дитини: є окрема кімната з місцем для сну та відпочинку, достатня кількість іграшок. За місцем проживання дитини створені належні умови - відведене місце для занять та відпочинку, в достатній кількості одяг, взуття та іграшки, дитина отримує повноцінне харчування (а.с. 68 т.1).

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

За змістом частин четвертої - шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини, яка часто хворіє та саме мама займається її лікуванням, доглядом, з урахуванням обставин справи, а саме, що дитина з понеділка по п`ятницю, з 8 год. до 17 год. навчається в школі а в суботу відвідує гуртки та вважає що слід встановити такі способи участі позивача у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 : спілкування кожної неділі з 09 год. до 17 год. за місцем проживання позивача та всі побачення батька з дитиною здійснювати за згодою дитини.

Саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. При цьому суд враховує складні обставини, які склалися між самими батьками та вік дитини, яка до того ж тривалий час не бачилася з батьком. Проте вважає за можливе надати дозвіл на спілкування за місцем проживання позивача, оскільки останній зареєстрований та проживає в будинку своїх батьків, які за повідомленням сторін опікуються онукою, часто навідують у навчальному закладі, ОСОБА_5 прихильна до бабусі та дідуся.

Суд уважає резонними доводи відповідачки та її представниці щодо необхідності надати дитині час для того, щоб вона звикла до батька, а позивач налагодив відносини з дитиною.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні із донькою та встановлення способу спілкування батька з дитиною - задовольнити частково.

Встановити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : спілкування кожної неділі з 09 год. до 17 год. за місцем проживання ОСОБА_1 .

Всі побачення батька з дитиною здійснювати за згодою дитини.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у визначених рішенням суду способах його участі у вихованні дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 від 26.01.1999 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Голобородьківське Карлівського району Полтавської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 від 30.04.2010 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа - Служба в справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Полтавський шлях,85, м. Карлівка, Полтавська область, .

Повний текст Рішення складено 08.02.2021 року.

Суддя С. М. Косик