Справа № 495/3293/17
№ провадження 6/495/45/2021
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви

"04" лютого 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/3293/17,

особисто заявника ОСОБА_1 ,

особисто позивача за основним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 16.12.2020 року звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, вказуючи, що постановою Верховного суду України від 18.03.2020 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2018 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року скасовані, та у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

З ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто по 704 грн. 80 коп. з кожного, судових витрат за сплату судового збору за подання касаційної скарги.

За рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, з ОСОБА_1 через Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було стягнуто 5306 грн. 35 коп. та послуги банку; також заявник сплатив судовий збір за апеляційне оскарження у розмірі 1057 грн. 20 коп.; затрати на послуги адвоката за апеляційне оскарження рішення суду від 23.04.2018 року та касаційне оскарження рішення суду від 23.04.2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 21.11.2018 року у сумі 8000 грн., загальна сума витрат складає 14 363,55 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник, в порядку повороту виконання рішення суду, просить стягнути з ОСОБА_2 9834,95 грн та ОСОБА_3 на свою користь 4528,60 грн.

Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримав та наполягав на її задоволені.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не погодилася з заявою, просить суд в її задоволені відмовити, з підстав вказаних у запереченні.

ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України, заява про поворот виконання рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача, проте його неявка не перешкоджає її розгляду.

Вислухавши заявника, позивача за основним позовом, вивчивши заяву про поворот виконання рішення суду, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 у відповідності до висновку №14/07 судової будівльно - технічної експертизи з врахуванням ідеальних часток співвласників по 1/4, 1/4 і 1/2 частки:

- ОСОБА_2 (1/4 частка), ОСОБА_3 (1/4 частка) виділено в особисте користування: 4 комора, площею 3,5 кв.м., 5 житлова, площею 13,9 кв.м, 6 лоджія, площею 4,8 кв.м, загальною площею 22,2 кв.м., житловою площею 13,9 кв.м., що більше ідеальної частки за загальною площею на 5,45 кв.м. або більше на 31 692 грн. в ринкових цінах.

- ОСОБА_1 (1/2 частки) виділено в особисте користування: 8 житлова, площею 11,3 кв.м., загальною площею 11,3 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., що менше ідеальної частки за загальною площею на 5,45 кв.м. або менше на 31 692 грн. в ринкових цінах.

Залишено в загальному користуванні співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 : 1 коридор, площею 10,5 кв.м., 2 - ванну, площею 3,5 кв.м., 3 - туалет площею 0,9 кв.м., 7 кухня, площею 10,3 кв.м., загальною площею 25,2 кв.м.

З ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , що зареєстрований у АДРЕСА_2 стягнуті судові витрати, а саме: за проведення експертизи у розмірі 4000 грн., за сплату судового збору у розмірі 640 грн..

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою без змін.

Постановою Верховного суду України від 18 березня 2020 року, касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року скасовані.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

З ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто по 704 грн. 80 коп. з кожного, судових витрат за сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник ОСОБА_1 в порядку повороту виконання рішення суду, просив стягнути грошові кошти з ОСОБА_2 у розмірі 9834,95 грн., з яких 5306,35 грн - сплачений борг, та 4528,60 грн половина витрат на послуги адвоката та судового збору за апеляційне оскарження, а також зі ОСОБА_3 4528,60 грн. половина витрат на послуги адвоката та судового збору за апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявлених вимог приєднав до матеріалів своєї заяви копії квитанції № 1 від 08.02.2019 року про сплату боргу на суму 5306,35 грн та квитанції № 17 від 08.05.2018 року про сплату судового збору у розмірі 1057 грн., копію ордера, договору про надання правової допомоги від 10.03.2019 року, розрахунку адвокатських послуг та квитанцій про сплату за правову допомогу.

Відповідно до положення ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету.

Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до вимог ч.9 ст.444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частини першої, третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умовою для застосування повороту виконання рішення є скасування рішення про присудження чи зобов`язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, який повністю або частково виконаний.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Відповідно до ст.444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 12 ЦПК України.

Згідно з положеннями цієї статті судочинство у цивільних судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Щодо стягнення 5306 грн. 35 коп. стягнуті з ОСОБА_1 через Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, суд зазначає наступне.

18.12.2018 року на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, ОСОБА_2 отримала виконавчий лист щодо стягнення судових витрат, а саме: за проведення експертизи у розмірі 4000 грн., за сплату судового збору у розмірі 640 грн..

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2019 року за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №58006724 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 4640 грн. 00 коп.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнутий виконавчий збір у розмірі 464 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 202 грн. 35 коп..

08.02.2019 року боржником ОСОБА_1 був сплачений борг у розмірі 5306 грн. 35 коп., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №1 від 08.02.2019 року.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.02.2019 року виконавче провадження №58006724 відносно боржника ОСОБА_1 закінчено, борг у розмірі 4640 грн. 00 коп. стягнуто та перераховано на користь стягувача ОСОБА_2 та на користь Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнуті виконавчий збір у сумі 464 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 202 грн. 35 коп..

В свою чергу, заявник ОСОБА_1 вимагає поворот виконання рішення суду шляхом стягнення грошової суми 5306 грн. 35 коп. з ОСОБА_2 , в той час як на її користь стягнута лише частина перерахованих грошових коштів у розмірі 4600 грн, інше це витрати виконавчого провадження.

Між тим, заявник ОСОБА_1 просить здійснити поворот виконання судового рішення шляхом стягнення з ОСОБА_2 усієї суми перерахованих ним грошових коштів у розмірі 5306 грн. 35 коп., проте суд зазначає, що 5306 грн. 35 коп. включає в себе борг перед ОСОБА_2 у розмірі 4640 грн. 00 коп., виконавчий збір у сумі 464 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 202 грн. 35 коп., які фактично сплачені не на рахунок ОСОБА_2 , а на рахунок Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вчинені виконавчі дії.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, виходячи з того, що заявник просив стягнути з ОСОБА_2 розмір боргу, який у такому обсязі нею не отриманий, суд, не виходячи за межі заявлених вимог вважає за неможливе їх задоволення.

Щодо стягнення судового збору з кожного у рівній частині за апеляційне оскарження ОСОБА_5 у розмірі 1057, 20 грн, тобто по 528,60 грн з кожної із зацікавлених сторін, суд зауважує про наступне.

З приєднаної заявником копії квитанції № 17 від 08.05.2018 року не можливо з достовірністю встановити оскарження ОСОБА_1 саме рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Більш того, відповідно до вимог чинного законодавства повернення визначених сум шляхом повороту виконання рішення можливе лише у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням такових.

Поворот виконання можливий, у разі якщо позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти, чого у даній частині заявлених вимог доведено не було.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу заявником надано: ордер на надання правової допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності, договір про надання правової допомоги та розрахунок адвокатських послуг (додаток до договору від 10.03.2019 року), відповідні квитанції.

Між тим, з приєднаних до матеріалів заяви копій доказів понесення заявником витрат на правову допомогу не вбачається захист інтересів ОСОБА_1 саме з даної конкретної цивільної справи, з якої випливають відповідні правовідносини, більш того, ці кошти не були предметом судового розгляду під час ухвалення відповідних рішень різних інстанцій, ці вимоги відповідачем не заявлялись та судом не розглядались.

Всупереч вищевказаних вимог, суду не доведено, що первісний стан рішення вимагав понесення витрат відповідачем на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст.444 ЦПК України, суд вважає, що підстави для повороту виконання рішення суду відсутні, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 76-80, 133, 134, 137, 141, 260, 444, 353 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 08 лютого 2021 року.

Суддя: