КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/9014/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16570/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року, ухвалені під головуванням судді Борця Є.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зобов`язання нарахувати та виплатити премії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 15 квітня 2016 року він працює в ДП «МА «Бориспіль» на посаді контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу служби авіаційної безпеки підрозділів, підпорядкованих заступнику генерального директора ДП «МА «Бориспіль» з авіаційної безпеки. Наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року йому була оголошена догана у зв`язку порушенням ним вимог, передбачених п. 3.9.1, п. 5.10.1, п. 5.10.6 «Технології забезпечення пропускного режиму, контролю на безпеку осіб та догляду транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах ДП МА «Бориспіль» № 99-20-1 від 08 січня 2019 року, п. 14.1 «Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами РХ-2000М (модельний ряд рентгено-телевізійних інтроскопів РХ-М, РХ-6.4, РХ-208, РХ-231) (редакція 03) № 93-06-11 від 13 вересня 2011 року, п. 3.5, п. 6.1 «Інструкції роботи працівників САБ з програмним забезпеченням ТІР на рентгено-телевізійних системах РХ-2000М» (редакція 04) № 93-06-24 від 21 вересня 2011 року та п. 4.1, п. 4.7 «Посадової інструкції контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу» (редакція 03) №93.3-05/1-3 від 13 квітня 2017 року. З наказом та службовою запискою щодо застосування дисциплінарного стягнення позивач ознайомився 25 червня 2019 року. Зазначав, що не порушував вимог правил та інструкцій, а тому відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Крім того, відповідачем було порушено місячний строк притягнення до відповідальності, оскільки порушення нібито вчинено 22 квітня 2019 року, а оскаржуваний наказ видано 21 червня 2019 року. Ця обставина свідчить про те, що дисциплінарне стягнення було накладено на ОСОБА_1 безпідставно. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, відповідач припинив виплачувати йому премії, передбачені колективним договором між адміністрацією та профспілками ДП «МА «Бориспіль».

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ ДП «МА «Бориспіль» «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премії, передбачені колективним договором між адміністрацією та профспілками ДП «МА «Бориспіль» за період часу з 21 червня 2019 року до дня скасування наказу (т. 1 а.с. 1-4).

У відзиві на позовну заяву представник ДП «МА «Бориспіль» - Сінькевич В.А. просив відмовити позивачу у задоволенні позову, зазначав, що 22 квітня 2019 року на денній зміні функції оператора № 2 за РТІ виконував контролер-оператор СТЗК на безпеку ВКД САБ ОСОБА_1 , який порушив вимоги інструкцій. Дисциплінарне стягнення було накладено на позивача на підставі службової записки щодо застосування дисциплінарного стягнення до співробітника ВКД САБ № 93-10-113 від 13 червня 2019 року, а також акта службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ № 93-26/3-14 від 13 червня 2019 року. Зазначав, що ОСОБА_1 не подав жодного доказу на спростування відомостей, викладених в цих документах. Крім того, позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом місячного строку з дня підтвердження вчинення ним дисциплінарного правопорушення, а саме 13 червня 2019 року, коли генеральним директором ДП «МА «Бориспіль» було затверджено службову записку. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був членом професійної спілки ДП «МА «Бориспіль», потреба в отриманні згоди цієї профспілкової організації на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності була відсутня. Враховуючи, що у червні 2019 року до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, то відповідно у премія за виконання позивачем якісних показників в червні 2019 року йому не виплачувалась. Водночас вимога позивача про стягнення з відповідача премій за період, що виходить за межі червня 2019 року, є безпідставною та необґрунтованою (т. 1 а.с. 63-72).

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 - адвокат Кальний Д.І. звернув увагу на те, що позивач на момент притягнення до дисциплінарної відповідальності був членом виборного профспілкового органу, вимог інструкції він не порушував, за 10 років роботи в ДП «МА «Бориспіль» ніколи до дисциплінарної відповідальності не притягувався, натомість отримував заохочення (т. 2 а.с. 71-73).

Представник ДП «МА «Бориспіль» - адвокат Сінькевич В.А. подав заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що доводи відповіді позивача на відзив не спростовують правомірності застосування до нього дисциплінарного стягнення, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог (т. 2 а.с. 76-86).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ДП «МА «Бориспіль» про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, а також зобов`язання нарахувати та виплатити премії задоволено частково. Наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року, на підставі якого ОСОБА_1 була оголошена догана, скасовано. Зобов'язано ДП «МА «Бориспіль» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за червень 2019 року. У задоволенні позову в частині вимоги про нарахування та виплату премій за інші місяці відмовлено. Стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1 536, 80 грн. (т. 2 а.с. 247-256).

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 200 грн. (т. 3 а.с. 8-11).

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду, 22 жовтня 2021 року представник ДП «МА «Бориспіль» - Мельник В.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення та додаткове рішення, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог (т. 3 а.с. 14-28).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив усіх обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначив, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування норми ч. 1 ст. 148 КЗпП України, а саме, що обчислення місячного терміну для застосування стягнення передбачається з дня виявлення не факту, а саме проступку. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. Вважає, що висновки суду щодо скасування наказу та стягнення премії за червень 2019 року на користь позивача є незаконними. Крім того, оскільки в суді першої інстанції було з`ясовано, що позивач є членом виборного органу профспілки, відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі та запит у профспілки згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, проте, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні цього клопотання. Також посилався на те, що позивач не надав всі необхідні документи на підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунок таких витрат, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення його вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Кальний Д.І. подав до суду письмові пояснення в яких заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення вважав законним і обґрунтованим (т. 3 а.с. ).

У судовому засіданні представник ДП «МА «Бориспіль» - Сінькевич В.А. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кальний Д.І. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 до суду неприбув, прочас тамісце розгляду справи був сповіщений повідомленням телефонограмою із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 його представник - адвокат Кальний Д.І. в суді апеляційної інстанції не заперечував(т. 3 а.с. 44-45).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 працює в ДП «МА «Бориспіль» на посаді контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу служби авіаційної безпеки підрозділів, підпорядкованих заступнику генерального директора з авіаційної безпеки, що підтверджується записом у трудовій книжці (т. 1 а.с. 18-21).

З акта службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ № 93-26/3-14 від 13 червня 2019 року та службової записки щодо застосування дисциплінарного стягнення до співробітника ВКД САБ № 93-10-113, складеної 13 червня 2019 року начальником служби авіаційної безпеки Галатенко А.А., яка погоджена заступником генерального директора та начальником юридичної служби, вбачається, що 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 , виконуючи посадові обов`язки контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу служби авіаційної безпеки, не провів вибірковий ручний контроль на безпеку особистих речей персоналу, який проходив до зони обмеженого доступу, у розмірі не менше 10%; не провів ручний контроль особистих речей персоналу, який проходив до зони обмеженого доступу, що становили «можливу загрозу»; не перевірив документи на санкціоноване переміщення матеріальних цінностей через КПП; не провів звірку по факту матеріальних цінностей в речах осіб, що їх переміщували до зони обмеженого доступу, з матеріальними цінностями, які були вказані в матеріальних перепустках чи супровідних документах; порушив процедуру завершення сеансу роботи за рентгено-телевізійним інтроскопом. Зокрема, 22 квітня 2019 року позивач здійснив контроль на безпеку за допомогою рентгено-телевізійного інтроскопу 62 речей осіб, які проходили до зони обмеженого доступу. Однак ОСОБА_1 не провів процедуру вибіркового контролю відносно жодної речі, тоді як мінімальний відсотковий показник такого контролю повинен був становити не менше 10%. 9 особистих речей персоналу за ступенем загрози були класифіковані як «можлива загроза» та підлягали ручному контролю на безпеку. Але відносно жодної речі дана процедура контролю не була проведена. Крім того, 4 речі персоналу були класифіковані як матеріальні цінності, переміщення яких потребувало перевірки перепусток та супровідних документів. Однак позивач не провів процедуру перевірки вказаних документів відносно жодної речі. Крім того, він не здійснив завершення сеансу роботи рентгено-телевізійного інтроскопу під час виходу на перерву (т. 1 а.с. 73-86).

За результатами службової перевірки встановлено, що 22 квітня 2019 року у період виконання своїх службових обов`язків контролер-оператор СТЗК на безпеку ВКД САБ ОСОБА_1 порушив вимоги:

- п. 14.1 «Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами РХ-2000М (модельний ряд рентгено-телевізійних інтроскопів РХ-М, РХ-6.4, РХ-208, РХ-231) (редакція 03) № 93-06-11 від 13 вересня 2011 року;

- п. 3.5, п. 6.1 «Інструкції роботи працівників САБ з програмним забезпеченням ТІР на рентгено-телевізійних системах РХ-2000М» (редакція 04) № 93-06-24 від 21 вересня 2011 року;

- п. 3.9.1, п. 5.10.1, п. 5.10.6 «Технології забезпечення пропускного режиму, контролю на безпеку осіб та догляду транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах ДП МА «Бориспіль» № 99-20-1 від 08 січня 2019 року;

- п. 4.1, п. 4.7 «Посадової інструкції контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу» (редакція 03) №93.3-05/1-3 від 13 квітня 2017 року.

16 травня 2019 року ОСОБА_1 надав відповідачу рапорт з поясненнями, у якому не погодився із зазначеними порушеннями (т. 1 а.с. 188).

Наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 була оголошена догана у зв`язку порушенням ним вимог, передбачених п. 3.9.1, п. 5.10.1, п. 5.10.6 Технології забезпечення пропускного режиму, контролю на безпеку осіб та догляду транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах ДП МА «Бориспіль» № 99-20-1 від 08 січня 2019 року, п. 14.1 Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами РХ-2000М (модельний ряд рентгено-телевізійних інтроскопів РХ-М, РХ-6.4, РХ-208, РХ-231) (редакція 03) № 93-06-11 від 13 вересня 2011 року, п. 3.5, п. 6.1 Інструкції роботи працівників САБ з програмним забезпеченням ТІР на рентгено-телевізійних системах РХ-2000М (редакція 04) № 93-06-24 від 21 вересня 2011 року та п. 4.1, п. 4.7 Посадової інструкції контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу (редакція 03) № 93.3-05/1-3 від 13 квітня 2017 року. Підстава: службова записка та акт службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ від 13 червня 2019 року (т. 1 а.с. 180).

З наказом ОСОБА_1 ознайомився 25 червня 2019 року.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 147 КЗпП України визначені стягнення за порушення трудової дисципліни. Так, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни.

За змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Як вбачається з оскаржуваного наказу про оголошення догани від 21 червня 2019 року, правовою підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення було порушення ним вимог, передбачених п. 3.9.1, п. 5.10.1, п. 5.10.6 Технології забезпечення пропускного режиму, контролю на безпеку осіб та догляду транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах ДП МА «Бориспіль» № 99-20-1 від 08 січня 2019 року, п. 14.1 Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами РХ-2000М (модельний ряд рентгено-телевізійних інтроскопів РХ-М, РХ-6.4, РХ-208, РХ-231) (редакція 03) № 93-06-11 від 13 вересня 2011 року, п. 3.5, п. 6.1 Інструкції роботи працівників САБ з програмним забезпеченням ТІР на рентгено-телевізійних системах РХ-2000М (редакція 04) № 93-06-24 від 21 вересня 2011 року та п. 4.1, п. 4.7 Посадової інструкції контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу (редакція 03) № 93.3-05/1-3 від 13 квітня 2017 року.

Зі змісту п. 4.1, п. 4.7 Посадової інструкції контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу (редакція 03) № 93.3-05/ 1-3 від 13 квітня 2017 року вбачається, що на ОСОБА_1 покладені такі посадові обов`язки: здійснювати виробничу діяльність у відповідності з вимогами трудового законодавства, законами, положеннями, правилами, нормами, настановами, методиками, інструкціями та іншими чинними керівними розпорядчими документами, інструкціями по охороні праці та протипожежних заходів; чітко та якісно виконувати вимоги Інструкції про порядок організації та забезпечення пропускного та внутрішнього об`єктового режиму в ДП МА «Бориспіль», Інструкції про забезпечення пропускного режиму та контролю на безпеку осіб і транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах, інших керівних документів ДП МА «Бориспіль» (т. 1 а.с. 112-114).

16 квітня 2017 року позивач ознайомився з вказаною Посадовою інструкцією, що підтверджується його підписом в аркуші ознайомлення (т. 1 а.с. 115-118).

Відповідно до п. 3.5, п. 6.1 Інструкції роботи працівників САБ з програмним забезпеченням ТІР на рентгено-телевізійних системах РХ-2000М (редакція 04) №93-06-24 від 21 вересня 2011 року оператор повинен починати свій сеанс роботи на рентгено-телевізійній установці з вводу ідентифікаційного номера та пароля користувача, а закінчувати одночасним натискання кнопок «Forward» і «Reverse». Завершувати сеанс роботи слід обов`язково не тільки після повного закінчення роботи на рентгено-телевізійній установці, але і у кожному випадку передачі функції контролю іншому операторові, навіть якщо така передача здійснюється на короткий час. Якщо цього не буде зроблено, то помилки колеги автоматично будуть занесені до реєстру оператора, який не закінчив сеанс роботи на рентгено-телевізійній установці (т. 1 а.с. 101-104).

19 лютого 2012 року позивач ознайомився з вказаною Інструкцією, що підтверджується його підписом в аркуші ознайомлення з документом (т. 1 а.с. 105-107).

Зі змісту п. 14.1 Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами РХ-2000М (модельний ряд рентгено-телевізійних інтроскопів РХ-М, РХ-6.4, РХ-208, РХ-231) (редакція 03) № 93-06-11 від 13 вересня 2011 року вбачається, що завершувати сеанс роботи не тільки після повного закінчення роботи на рентгено-телевізійному інтроскопі, але і у кожному випадку передачі функції контролю іншому оператору, навіть якщо така передача здійснюється на короткий час. У випадку невиконання цього обов`язку помилки колеги програма проекції зображення небезпечного предмета (Treat Image Projection) автоматично записуватиме в реєстр оператора (т. 1 а.с. 94-97).

02 червня 2018 року ОСОБА_1 ознайомився з вказаною Інструкцією, що підтверджується його підписом в аркуші ознайомлення (т. 1 а.с. 98-100).

Згідно з п. 3.9.1, п. 5.10.1, п. 5.10.6 Технології забезпечення пропускного режиму, контролю на безпеку осіб та догляду транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах ДП МА «Бориспіль» № 99-20-1 від 08 січня 2019 року вбачається, що відсотковий показник вибіркового ручного та особистого контролю на безпеку встановлюється відповідно до оцінки поточного та прогнозованого рівня загрози безпеки ЦА, який визначається уповноваженим органом з питань ЦА, але не менше 10%. Оператор № 2 при здійсненні догляду речей за допомогою рентгено-телевізійного інтроскопу зобов`язаний: контролювати розміщення речей на стрічці рентгено-телевізійного інтроскопу таким чином, щоб рентгенівські промені були направленні на найбільш широку та плоску поверхню предмета, послідовно один за одним. Валізи з колесами для перевезення необхідно класти колесами догори; використовувати зміни положення речей на стрічці рентгено-телевізійного інтроскопу (вертикальне положення, поперек стрічки тощо) з метою отримання чіткого зображення об`єкту; контролювати, які речі ставляться на стрічку транспортера. Це допоможе виявити місце розташування предметів, які потребують уваги; контролювати вміст речей, поданих для догляду за допомогою рентгено-телевізійного інтроскопу; використовувати всі технічні можливості рентгено-телевізійного інтроскопу для найбільш повного розпізнавання незрозумілих зображень; спостерігати кожне зображення достатню кількість часу, щоб вірно класифікувати зображення на моніторі рентгено-телевізійного інтроскопу за ступенем загрози: явна загроза: на екрані монітора видно достатню кількість ознак, за якими можна визначити зброю, боєприпаси, вибухові речовини та пристрої, інші небезпечні предмети, що можуть бути використані для вчинення АНВ в діяльність ЦА; можлива загроза: об`єкти ідентифіковані за формою, як такі, що можуть бути забороненими предметами або речовинами. Якщо на екрані монітора є затемнені ділянки, що відповідають дуже щільним виробам та речовинам, в яких можуть бути приховані зброя, боєприпаси, вибухові речовини та пристрої, інші небезпечні предмети, що можуть бути використані для вчинення АНВ в діяльність ЦА. Такі речі підлягають ручному контролю; безпечні: якщо на екрані рентгено-телевізійного інтроскопу немає затемнень, які відповідають щільним предметам (зелений та чорний колір), немає предметів, що можуть бути зброєю чи її імітацією, вибуховим пристроєм чи його компонентами або імітацією. Такі речі вважаються безпечними і можуть бути пропущені до зони обмеженого доступу. У разі виявлення в речах особи матеріальних цінностей позивач зобов`язаний перевірити документи на право переміщення матеріальних цінностей через контрольно-пропускний пункт: звірити матеріальні цінності в речах особи з матеріальними цінностями, вказаними в одноразовій (тимчасовій) матеріальній перепустці чи супровідних документах (т. 1 а.с. 88-91).

12 січня 2019 року ОСОБА_1 ознайомився з вказаною Технологією, що підтверджується його підписом в аркуші ознайомлення (т. 1 а.с. 92-93).

Факти порушень підтверджуються актом службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ від 13 червня 2019 року № 93-26/3-14 та матеріалів службової перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції, що при виконанні посадових обов`язків позивач допустив вищевказані порушення трудової дисципліни і цих висновків позивач та його представник в судовому засіданні не спростували. Крім того, цих висновків районного суду сторони по справі не оскаржували.

Проте суд апеляційної інстанції визнав неправильним висновок суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем місячного строку для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани з огляду на наступне.

Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 516/268/15-ц (провадження № 61-14952св18), від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17 (провадження № 61-28428св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 390/1374/19 (провадження № 61-15268св20).

Як вбачається з матеріалів справи, обставини, що стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення, сталися 22 квітня 2019 року, акт службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ № 93-26/3-14 та службову записку щодо застосування дисциплінарного стягнення до співробітника ВКД САБ № 93-10-113 складено 13 червня 2019 року, а наказ про оголошення догани позивачу винесено 21 червня 2019 року.

Колегія суддів враховує, що для перевірки порушень посадових обов`язків та інструкцій позивачем на посаді контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контрою доступу служби авіаційної безпеки, відповідачу необхідно було виконати значний обсяг роботи для перевірки обставин, які стали підставою для оголошення догани.

Тобто за наслідками здійснення службової перевірки було встановлено проступок позивача, що виявився у порушенні ряду положень інструкцій, а тому місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення слід рахувати з дня складення акту проведення службової перевірки та службової записки щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Оскаржуваний наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 була оголошена догана, винесено відповідачем в місячний строк з моменту завершення службового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 252 КЗпП України, ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Зі змісту протоколу виборчих зборів № 93.3-27-1 від 16 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 був обраний головою цехового комітету профспілкової організації відділу контролю доступу служби контролю на безпеку служби авіаційної безпеки (т. 2 а.с. 74).

Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено відповідачем без звернення за отриманням згоди профспілкового органу, членом виборного органу якого є позивач, що є порушенням вимог ст. 252 КЗпП України, так як реалізувати своє право на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач міг лише за дотримання встановленого законом порядку, тобто звернення до профспілкового органу, членом якого є позивач ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, встановивши, що позивач є членом виборного органу профспілки і був таким на час застосування до нього дисциплінарного стягнення, відповідач з приводу надання попередньої згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності до профспілкової організації не звертався, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» є незаконним, оскільки оголошення позивачу догани відбулось з порушенням вимог ч. 2 ст. 252 КЗпП України та ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Доводи апелянта, що ДП «МА «Бориспіль» дізнався про перебування позивача у складі виборного профспілкового органу лише під час розгляду справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими судом обставинами.

Згідно з п. 3.5 Положення про преміювання працівників підприємства право на одержання премії працівником за виконання якісних показників не наступає при дисциплінарному стягненні в місяці його накладення. Тому в червні 2019 року ДП «МА «Бориспіль» не виплатило позивачу премію, передбачену колективним договором між адміністрацією та профспілками ДП «МА «Бориспіль» (т. 1 а.с.181-199).

Таким чином, оскільки наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» є незаконним, обґрунтованим є висновок суду про зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за червень 2019 року, яку не було виплачено позивачу у зв`язку з оголошенням догани.

Вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити премії по дату скасування оскаржуваного наказу задоволенню не підлягають, оскільки не доведено, що невиплата позивачу премій за інші місяці обумовлена притягненням його до дисциплінарної відповідальності в червні 2019 року.

Доводи апелянта щодо безпідставної відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження з метою здійснення запиту до профспілкової організації колегія суддів відхилила з огляду на те, що згода на притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути попередньою.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем місячного строку для притягнення позивача до відповідальності, а в іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення вказаної помилки шляхом зміни оскаржуваного рішення суду, виключивши пункт 6.3 його мотивувальної частини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5, 6, 7 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

У позовній заяві позивач заявив про розподіл судових витрат, долучив до позовної заяви договір про надання правової (правничої) допомоги « 03-07/19 від 03 липня 2019 року, укладений з адвокатом Кальним Д.І. (т. 1 а.с. 46-47).

У додатку до договору від 03 липня 2019 року сторони погодили перелік послуг, які виконавець буде надавати замовнику, а саме: підготовка позову 4800,00 грн. та 1200,00 грн. за кожне судове засідання.

Зі змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кальним Д.І. вбачається, що крім ознайомлення з доказами, поданими відповідачем, отримання у нього нових документів, огляду судової практики з предмета спору, підготовки та написання заяв з процесуальних питань представник позивача Кальний Д.І. здійснював представництво процесуальних інтересів ОСОБА_1 у семи судових засіданнях, проведених 18 червня, 27 липня, 06 жовтня, 02 грудня, 16 грудня 2020 року та 05 січня, 05 лютого 2021 року, що у сукупності складає 13200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (т. 2 а.с. 216).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу з підстав необґрунтованості таких витрат (т. 1 а.с. 72).

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 200 грн. (т. 3 а.с. 8-11).

В апеляційній скарзі представник ДП «МА «Бориспіль» - Мельник В.С. просив скасувати додаткове рішення, зазначав, що витрати позивача на правничу допомогу є недоведеними (т. 3 а.с. 14-28).

Апеляційний суд перевірив та частково погодився з доводами апелянта.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано додаток до договору про надання правничої допомоги від 03 липня 2019 року, у якому сторони погодили перелік послуг, які виконавець буде надавати замовнику, а саме: підготовка позову 4800,00 грн. та 1200,00 грн. за кожне судове засідання, а у детальному описі робіт зазначено, що адвокат приймав участь у семи судових засіданнях.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

РішеннямБориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» № 11-07/1-1234/П від 21 червня 2019 року, на підставі якого ОСОБА_1 була оголошена догана, скасовано. Зобов'язано ДП «МА «Бориспіль» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за червень 2019 року. У задоволенні позову в частині вимоги про нарахування та виплату премій за інші місяці (23 місяці спірного періоду заявленого позивачем) відмовлено.

Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, засад розумності і справедливості, суд визначає до стягнення суму витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7167,60 грн. (13200 грн. : 2 (1 немайнова вимога задоволена повністю + 1 майнова вимога задоволена частково (4,3 % від заявленої вимоги) х 45,7 % (відмовлено в позові щодо стягнення премії за 23 місяці).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку змінити додаткове рішення, зменшивши суму стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача з відповідача з 13200,00 грн. до 7167,60 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати в суді апеляційної інстанції не підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року змінити, виключивши пункт 6.3 його мотивувальної частини.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 13 200,00 грн. до 7167,60 грн.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 03 грудня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова