Справа № 522/3953/20
Провадження № 2/522/4096/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та його звичайною ціною,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

06 березня 2020 року до суду надійшов зазначений позов. 25 січня 2021 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в яких позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : різницю між ціною продажу предмета іпотеки та його звичайною ціною у розмірі 982 251 гривень 00 копійок; інфляційні втрати у розмірі 250 765 гривень 76 копійок; три проценти річних у розмірі 101 006 гривень 64 копійки; судові витрати.

Позивачка мотивує вимоги тим, що 10 липня 2013 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за № 2469. Відповідно до змісту вищезазначеного договору позики, відповідач передав, а позивач прийняла у власність грошову суму в розмірі 446080 гривень, що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 54 400 доларів США та зобов`язалась повернути грошові кошти у строк та на умовах, передбачених договором позики. Пунктом 3 договору позики передбачено, що нарахування та оплата відсотків за користування позикою не здійснюється. Пунктом 4 договору позики передбачено, позивач зобов`язана повернути грошові кошти відповідачу в повному обсязі до 10 липня 2017 року. Підпунктом 4.1. договору позики сторони передбачили, що розмір повернутої позики повинен відповідати доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США. Пунктом 4.2 договору було встановлено графік повернення позивачем грошових коштів. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, сторони домовились укласти іпотечний договір та здійснити державну реєстрацію обтяжень прав на нерухоме майно: квартири АДРЕСА_1 , що буде предметом іпотеки. 10 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір (без випуску заставної), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 2470.

18 грудня 2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою про порушення позивачем зобов`язань за договором позики, в якому повідомив про неповернення позивачем грошових коштів у розмірі 630 740 гривень, що станом на 18 грудня 2014 року складає 40 000 доларів США та повідомив про те, що відповідач прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу квартири від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу

14 червня 2017 року між Іпотекодержателем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до змісту якого відповідач продав та передав у власність, а ОСОБА_3 купив та прийняв у власність предмет іпотеки. Відповідачем було замовлено звіт про оцінку предмету іпотеки, який був складений ПП «Аділіс» 29 травня 2017 року. Відповідно до звіту вартість предмету іпотеки складає 1 144 000 гривень 00 копійок. Проте вартість, предмету іпотеки у період з 2006 по 2019 роки коливалась у межах 119 044 185 242 доларів США. Ціна продажу предмету іпотеки встановлена на підставі звіту ПП «Аділіс» є умисно заниженою майже у два рази, оскільки посадові особи ПП «Аділіс» перебувають у трудових (корпоративних) та особистих відносинах. Також факт заниження ціни підтверджуються висновком № 09/2020 оціночно-будівельної експертизи від 17 лютого 2020 року, складеним ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» на замовлення позивача. З урахуванням викладеного вважає, що різниця між ціною продажу предмету іпотеки та його звичайною ціною підлягає відшкодуванню. При цьому, просить стягнути з відповідача інфляційне нарахування на суму боргу за період з 15.06.2017 року по 17.11.2020 року у розмірі 250 765 гривень 76 копійок та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 101 006 гривень 64 копійки.

Процесуальні дії у справі

Ухвалами Приморського районного суду міста Одеси від 18 березня 2020 року:

відкрито провадження у справі, встановлений загальний порядок розгляду справи;

витребувано із Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію актового запису про укладення шлюбу між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ;

витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.В. належним чином завірену копію договору купівлі-продажу від 14.06.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрованого за № 1261 та усіх документів, які стали підставою для його укладання.

витребувано у Приватного акціонерного товариства «Юнекс Банк» належним чином завірену копію платіжного доручення №18 від 14.06.2017 року, оформленого ОСОБА_5 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) та листа про відкликання коштів за таким дорученням.

у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

28 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

08 травня 2020 року до суду із банку надійшло платіжне доручення № 18 від 14 червня 2017 року на суму 1 144 000,00 гривень.

25.05.2020 року до суду надійшла належним чином засвідчена копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міськогонотаріального округу Чужовською Н.Ю. 14 червня 2017 року за реєстровим № 1261.

15 червня 2020 року до суду із Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса надійшов актовий запис про шлюб № 4 від 15.08.1992 року (т. 2 а.с. 13 -15).

29 липня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року закрито підготовче засідання, призначена справа до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги по викладеним в позові підставам.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд установив таке.

Фактичні обставини встановлені судом

10.07.2013 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 2469 (а.с. 13 ? 14).

Відповідно до п.1 Договору позики грошей, предметом договору є надання Позикодавцем у власність Позичальнику грошової суми у розмірі 446 080 (чотириста сорок шість тисяч вісімдесят) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 54 400 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста) доларів США. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, позику в вищезазначеному розмірі.

Згідно до п. 4 Договору позики грошей, сторони домовилися, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п.1 цього Договору, в повному обсязі до 10.07.2014 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін.

Пунктом 4.1. Договору позики грошей, сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США, станом на дату повернення позики (частини позики).

Повернення позиченої суми грошей повинно вчинятися за наступним графіком: 07 числа кожного місяця, починаючи з 10.08.2013 року по 10.06.2014 року, по 9 840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 1 200 (одну тисячу двісті) доларів США, а решту суму у розмірі 337 840 (триста тридцять сім тисяч вісімсот сорок) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 41 200 (сорок одну тисячу двісті) доларів США до 10.07.2014 року (десятого липня дві тисячі чотирнадцятого року) (п. 4.2. Договору позики).

Повернення всієї суми позики підтверджується відповідною заявою Позикодавця про розрахунок, справжність підпису якого має бути нотаріально засвідчена (п. 4.3 Договору позики).

Відповідно до п. 20 Договору позики грошей від 10.07.2013 року, цей договір вважається укладений з моменту фактичної передачі грошей та нотаріального посвідчення цього договору та діє до повного виконання зобов`язань за цим Договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики грошей, також 10.07.2013 року між ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладений Іпотечний договір, реєстровий номер 2470, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. (а.с.19 - 21).

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 77,5 кв.м., загальною площею 112,2 кв.м., яка належить на праві приватної власності Іпотекодавцю Позивачу, на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 17.07.2003 року, на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.07.2003 року №1256. 10.07.2013 року право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. За реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 6000109 від 10.07.2013 року.

Також 10.07.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя з метою визначення способів та порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики грошей від 10.07.2013 року, а також відшкодування збитків в результаті порушення умов Договору позики.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань з боку Позичальника ОСОБА_1 за Договором позики грошей від 10.07.2013 року ОСОБА_2 вирішив скористатися правом іпотекодержателя, передбаченим п. 8 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.07.2013 року, а саме: продаж Предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 8 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.07.2013 року, звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку, одним із наступних способів задоволення своїх вимог, про що Іпотекодержатель сповіщає Іпотекодавця шляхом надіслання останньому повідомлення: про перехід до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, в рахунок виконання зобов`язань за Договором позики або про продаж Предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому законом, для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя.

При цьому ОСОБА_2 письмово повідомив Позичальника про неналежне виконання зобов`язань за Договором позики грошей та про свій намір звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Заяви - Вимога про усунення порушень та попередження про звернення стягнення від 18.12.2014 року.

Дану заяву Позичальник отримала 01.01.2015 року особисто, про що свідчить накладна за № 6605 кур`єрської доставки.

Відповідно до Заяви - Вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18.12.2014 року позичальника було повідомлено, про порушення вимог п.4 та п. 4.2. Договору позики грошей від 10.07.2013 рок, а саме: не повернуто частину позиченої суми грошей, яка складає 630 740 (шістсот тридцять тисяч сімсот сорок) гривень, що в еквіваленті, за курсом, встановленим НБУ станом на 18.12.2014 року, становить 40 000 (сорок тисяч) доларів США.

Зазначено, що згідно п.4 та п.8 вищевказаного Договору позики грошей, Позичальник просить виконати умови вищевказаного договору позики грошей на протязі 30 (тридцяти) днів з дня отримання цього повідомлення, повернути 630 740 (шістсот тридцять тисяч сімсот сорок) гривень, що в еквіваленті, за курсом, встановленим НБУ станом на 18.12.2014 року, становить 40 000 (сорок тисяч) доларів США, а також сплатити пеню, розмір якої передбачено п. 9 вищевказаного договору позики грошей з усіма змінами до нього та діючим законодавством України, остаточна сума якої буде уточнена на дату звернення стягнення. В іншому випадку, буде звернуто стягнення на предмет іпотеки, що передбачено п. 6.3, п. 6.7 Іпотечного договору, п. 8 Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, а також ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» (третій абзац Заяви - Вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18.12.2014 року).

Суду не надані належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 виявила бажання придбати предмет іпотеки чи виконати зобов`язання згідно Договору позики грошей від 10.07.2013 року.

14.06.2017 року між ОСОБА_2 , як іпотекодержателем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Наталії Юріївни про визнання недійсним договору (справа №522/12443/17).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14.06.2017 року.

На вказане рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подані апеляційні скарги.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 06.09.2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року змінено в частині мотивування, в іншій частині залишено без змін.

22.01.2020 року Верховним судом було прийнято постанову, якою касаційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири скасувати; у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено.

В постанові зазначено, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 липня 2013 року договір про задоволення вимог іпотекодаржетеля передбачив право іпотекодержателя ( ОСОБА_2 ) на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, оскільки ОСОБА_2 письмово повідомив іпотекодателя ( ОСОБА_1 ) за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу про свій намір укласти цей договір, що узгоджується з положенням частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» та частини другої статті 203 ЦК України.

Ціна договору купівлі-продажу предмету іпотеки як істотна умова договору ОСОБА_1 не оспорювалась.

Так, відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу від 14.06.2017 року, продаж квартири, за домовленістю сторін, вчиняється за 1 144 000 (один мільйон сто сорок чотири тисячі) гривень 00 копійок, відповідно звіту про оцінку майна, складеного ПП «Аділіс» 29 травня 2017 року.

Продаж предмету іпотеки було здійснено за 1 144 000 (один мільйон сто сорок чотири тисячі) гривень 00 копійок., що в еквіваленті, за курсом, встановленим Національним банком України станом на 14.06.2017 року, становить 44 016 доларів США.

Відповідно до п. 12 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, вартість предмету іпотеки, за якою Іпотекодержатель набуває його, у власність, або продає його від свого імені, в рахунок виконання Основного зобов`язання, за домовленістю сторін становить 328 000 (триста двадцять вісім тисяч) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 40 000 (сорок тисяч) доларів США. На момент переходу права власності вищезазначена вартість Предмету іпотеки має бути уточнена на підставі оцінки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності. Іпотекодержатель має право визначати суб`єкта оціночної діяльності.

На підставі п. 1.3.2 вищевказаного Іпотечного договору, із суми, отриманої після реалізації зазначеної квартири, було утримано: сума боргу, пеня, а також всі збитки, завдані порушенням умов встановлених у Договору позики грошей та Іпотечного договору; витрати, пов`язані із пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням, зверненням стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацією, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), на організацію продажу вищевказаної квартири, нотаріальні витрати, оплату відрахувань до бюджету, сплату податку з доходів фізичних осіб, та інші витрати.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», в редакції яка виникла на час укладання договору купівлі-продажу, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

ОСОБА_1 вважає, що ціна продажу предмету іпотеки відповідно до умов договору купівлі-продажу є заниженою на 982 251 гривень 00 копійок та просить відшкодувати різницю між ціною продажу предмету іпотеки 1144000 та його звичайною ціною.

На підтвердження вимог надала висновок експерта № 09/2020 оціночно - будівельної експертизи ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» від 17.02.2020 року, яка складена 17.02.2020 року за ії замовленням. Згідно якої ймовірна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 14.06.2017 року становить 81 794 доларів США. Експертний висновок наданий за заявою фізичної особи ОСОБА_1 від 05.02.2020 року, якою надана документація. На вирішення експертизи поставлене наступне питання: Визначити вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 14.06. 2017р.?

При цьому, в Заяві від 05.02.2002 року та Договорі № 04 від 05.02.2020 року зазначено, що : «…. При розрахунку ринкової вартості квартири просить врахувати те, що за період з 14.06.2017 року до сьогоднішнього часу у вказаній квартирі не проводились будь-які ремонтні роботи та поліпшення, та ії технічний стан на теперішній час відповідає технічному стану на 14.06.2017 року».

Відомості про включення або невключення вартості податку експертом не зазначено.

В Національному стандарті №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» є поняття «недостовірна оцінка», яка є ключовим при класифікації звіту з оцінки за результатами рецензування. Однак це поняття не є еквівалентним поняттю «недостовірний результат».

Дійсно, згідно з Національним стандартом №1 неякісна (недостовірна) оцінка це оцінка проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Представник відповідача надала суду звіт ретроспективної оцінки трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 112,2 кв.м., наданого на замовлення ОСОБА_2 ТОВ «ЕКСПЕРТ КАПІТАЛ» 27 жовтня 2020 року згідно якої вартість квартири на дату оцінки 14 червня 2017 року становить 1 039 847 гривень без ПДВ.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже за наявності заперечень щодо результатів оцінки позивачкою не надані належні та допустимі докази щодо рецензування звіту про оцінку, який був наданий при укладенні договору купівлі-продажу іпотечного майна.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, посилання позивачки, що ціна вартості іпотечного майна занижена, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Отже, ціна продажу предмета іпотеки встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності відповідно до п. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», в ході позасудового порядку виконання Договіру іпотеки із метою забезпечення боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 ..

Як наслідок відсутності порушення грошових зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 позовні вимоги про відшкодування інфляційних витрат та трьох процентів річних не підлягають задоволенню.

Таким чином, жодних правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та його звичайною ціною немає.

Керуючись ст.ст. 6 ? 13, 258, 259, 263 ? 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та його звичайною ціною відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 02 грудня 2021 року.

Суддя Р. Д. Абухін

23.11.2021