Справа № 229/3218/21
Провадження № 2/229/734/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря судового

засідання Головченко Ю.С.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Соболь О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про визнання договору неукладеним,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить визнати неукладеним договір від 03.09.2020р. про надання послуг з постачання теплової енергії між ОСОБА_1 та ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Обгрунтовує вимоги таким. З 27.10.2020р він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За його зверненнями від 12.02.2021р, 03.02.2021р., 25.05.2021р, отримав листи від ВП "Центр продажу послуг та клієнтського обслуговування ОКП "Донецьктеплокомуненерго" від 18.02.2021р., №Л-422; 11.03.2021р №Л-535, 09.04.2021р №Л-625 , в яких зазначено, що йому направлявся договір від 03.09.2020р , і надати належно оформлений договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 03.09.2020р відмовляють.

В травні 2021року він перереєстрував на себе особистий рахунок і попросив надати йому договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Йому відмовили надати такий договір.

Його права, як споживача, були порушені. Договір не був належно оформлений і укладений. Ствердежння відповідача, що договір був укладений 03.09.2020року, є безпідставним.

Ухвалою суду від 29 червня 2021року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОКП "Донецьктеплокомуненерго" про визнання договору неукладеним, відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с. 13-14)

28.07.2021р до суду надійшов відзив відповідача, в якому останній просить в задоволені позову відмовити посилаючись на таке. Позивач у своїй позовній заяві не зазначає, яке саме його право, як споживача, порушено відповідачем. Вимога позивача про визнання договору неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Позивач свідомо ухиляється від свого обов"язку, як споживача послуг з постачання теплової енергії, укладати з виконавцем такої послуги договір.

Відповідач, скористався своїм правом, наданим ч.4 ст. 13 закону №2189, та з 03.09.2020р по 10.09.2020р надало всім власникам житлових та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків проєкти типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, згідно до форми, яка затверджена відповідною постановою КМУ від 21.08.2019р №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" (в тому числі й мешканцям будинку АДРЕСА_2 . )

Про обізнаність позивача про направлення йому проєкту договору свідчать надані йому відповідачем відповіді на його звернення. Позивач неодноразово звертався до Центру обслуговування клієнтів підприємства, надававши при цьому раніше надійсланий йому проєкт договору. Позивач, як власник житла, зобов"язаний сплачувати комунальні послуги. (а.с.17-22).

Ухвалою суду від 26 серпня 2021р закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. (а.с.66-67)

31 серпня 2021р до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких зазначають, що будинок АДРЕСА_2 , де розташована квартира позивача, підключений до центрального опалення. Сам позивач не спростовує того факту, що він отримав проєкт договору від відповідача. У ході попереднього судового засідання позивач пояснював, що в нього є декілька проєктів договорів, які він отримав від відповідача, які були надані йому на його численні звернення. 01.03.2021р позивач отримав чергову відповідь від відповідача від 18.02.2021р разом з якою він отримав черговий проєкт договору. (а.с.69-70)

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Просить позов задовольнити з підстав викладених в позові.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали. Просять в задоволені позову відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню .

Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частки квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 . Будинок підключений до мереж ЦО і ГВП. Підприємством, яке надає послуги з теплопостачання до багатоквартирних житлових будинків у м. Дружківка , в тому числі і до будинку, в якому знаходиться квартира позивача, є ОКП " ОСОБА_4 ". Квартира позивача підключена до центрального опалення. На ім"я позивача відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Ці обставини сторонами не оспорюються, також підтверджуються договором купівлі продажу від 16 березня 2004року, випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 , заявою ОСОБА_1 від 25.05.2021р . (а.с.40-44,71)

Отже позивач є споживачем наданих ОКП "Донецьктеплокомуненерго" послуг з теплопостачання за особовим рахунком 1867 , що свідчить про виконання з боку відповідача умов договору про надання послуг з постачання теплової енергії.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання неукладеним вищевказаного договору, ОСОБА_1 зазначав, що йому відмовили в належному оформленні договору про надання послуг з постачання теплової енергії, чим порушили його права, як споживача. Виконавець не має право включати в договір умови, які вважаються несправедливими. В проєкті договору, який йому наданий , є нечіткі та неоднозначні положення. В договорі не встановлено з якою температурою буде постачатися тепло; договором не встановлена відповідальна особа, договір не підписаний з боку тепломережі.

Наведені доводи позивача не можуть бути підставою для визнання договору неукладеним виходячи з такого.

За положенням частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Текст скопирован с сайта Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між юридичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України)

Якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18, від 06.11.2018 у справі №926/3397/17, від 09.04.2019 у справі №910/3359/18, від 29.10.2019 у справі №904/3713/18, від 19.02.2020 у справі №915/411/19.

Аналогічної правової позиції також дійшов Верховний Суд України в постановах від 23.09.2015 у справі № 914/2846/14 та від 06.07.2016 у справі № 914/4540/14.

Отже, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 та Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №456/2946/17.

Визнання договору неукладеним в судовому порядку неможливо, що підтверджує постанова Верховного Суду від 30 липня 2019 р. у справі №907/804/17: «Враховуючи зміст вказаних норм, колегія суддів зазначає, що вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями Господарського кодексуУкраїни або Цивільного кодексу України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб і іншими законами України».

Суд також бере до уваги роз`яснення Постанови пленуму Верховного суду України № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в якому зазначено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти у позові за такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК.

Суд також звертає увагу на ч. 2 статті 16 ЦК України, відповідно до якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на викладене вище, можна зробити висновок, що сторона, право якої порушено, має право звернутися до суду з позовом, який стосується наслідків неукладеного договору, передбачених главою 83 ЦК України (наприклад, про повернення безпідставно набутого майна), а застосування цією стороною договору таких наслідків можливе лише після встановлення судом наявності або відсутності підстав, що свідчать про його неукладення.

Таких вимог позивачем не заявлено, тому суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволені позову ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про визнання договору неукладеним відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 листопада 2021року.

Суддя: Т.Л.Панова

повний текст рішення складено 02 грудня 2021р

Суддя: Т.Л. Панова