КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області в складі судді Борця Є.О., постановлену в м. Бориспіль 12 липня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб», Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ Зелена планета», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сальваровська Ніна Ігорівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток в об`єкті нерухомого майна; за позовами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб», Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ Зелена планета» про визнання майнових прав на квартири,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, просив визнати за ним майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці пл. 0,0585 га., кадастровий номер :06:007:0093, що зареєстрований як об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «КБ Зелена Планета». Частково змінивши предмет позову в липні 2021 року, просив визнати недійсними договори купівлі-продажу № 156/1000 частин незавершеного будівництва від 04 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_1 , договір купівлі-продажу 157/1000 частин незавершеного будівництва від 12 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу 344/1000 частин незавершеного будівництва від 23 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу 343/1000 частин незавершеного будівництва від 23 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_4 .

В червні 2021 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8 , а також треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_9 звернулися до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просили заборонити ТОВ «КБ Зелена Планета», державному реєстратору, іншим особам здійснювати реєстраційні дії, вчиняти дії щодо відчуження, міни, дарування, передачі в оренду чи користування, передавати в заставу чи іпотеку, внесення до статутних капіталів нерухомого майна об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці пл. 0,0585 га., кадастровий номер :06:007:0093.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову частково задоволено, заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відчужувати у власність інших осіб частки в об`єкті незавершеного будівництва на земельній ділянці пл. 0,0585 га. з кадастровим номером :06:007:0093 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (будівництва та обслуговування багатоквартирної блокованої забудови малої поверховості), розташованій по АДРЕСА_2 , у задоволенні заяви про задоволення позову в частині інших вимог ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про забезпечення їх позовів відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що із документів, доданих до заяви про забезпечення позову, не можна зробити жодних висновків, які б вказували на необхідність задоволення заяви, вказані документи не підтверджують жодним чином наявності спору чи спірного майна між позивачами та відповідачем.

Посилався на постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Зазначив, що враховуючи додані до заяви позивачем як докази документи (квитанцію про сплату судового збору, інформаційну довідку та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) суд не мав можливості зробити висновків про наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спору. Підтвердженням цього є те, що позов ОСОБА_3 перебував на розгляді в судді Журавського В.В., який вже відмовляв в задоволенні заяви про забезпечення позову, а нова заява про забезпечення позову перебувала на розгляді у судді Борця Є.О., тобто при винесенні рішення судді не було в наявності матеріалів цивільної справи 359/10159/20. Вивчивши доводи позивача та його представника в заяві, можна дійти висновку, що спір є лише між ОСОБА_3 та Обслуговуючим кооперативом «Заміський клуб».

Вищенаведені факти вказують на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та дослідженим доказам.

Наголошував, що суд при розгляді заяви про забезпечення позову, з`ясувавши, що частка в об`єкті незавершеного будівництва продана у власність ОСОБА_1 , суд вийшов за межі позовних вимог та самостійно змінивши вимоги заяви, ухвалив судове рішення, яким забезпечив позов шляхом заборони відчуження своїх часток ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а не ТОВ «КБ Зелена Планета», як вимагав позивач у заяві.

Отже, відповідно до вимог законодавства, при вирішенні справи визначальними для суду є фактичні обставини, наведені у позовній заяві, суд не вправі самостійно змінювати підстави позову, оскільки це є виключним правом позивача.

Крім того, судом прийнято до розгляду заяву про забезпечення позову, яка не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме не зазначено ціну позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Зазначені обставини вказують на порушення вимог процесуальних норм ЦПК України та упередженість судді, який, знаючи про недоліки поданої заяви та невідповідність її вимогам ЦПК України, прийняв її до розгляду, вийшов за межі позовних вимог та задовольнив.

Також суд у рішенні, яким задовольнив забезпечення, посилався на документи, які не надавались суду для дослідження та не долучались до матеріалів справи сторонами, а саме на заяву про часткову зміну предмета позову від 09 липня 2021 року. Крім того, суддя Борець Є.О. не мав доступу і до матеріалів провадження, яке перебувало на розгляді у судді Журавського В.В. і до якого було долучено заяву про зміну предмету позову від 09 липня 2021 року.

Відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України суддя, який здійснював розгляд заяви про забезпечення позову, не мав визначеного законом права на ознайомлення з матеріалами справи, яка перебувала на розгляді іншого судді, та долучати самостійно копії документів з іншої справи. Дані документи могли бути долучені лише за клопотанням сторін, однак таке клопотання в матеріалах справи відсутнє.

Від позивача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що провадження № 2-з/359/101/2021 у справі № 359/10159/20 розглядалося суддею Борцем Є.О. в зв`язку з перебуванням у відпустці судді Журавського В.В.

Під час підготовчого провадження відповідач ТОВ «КБ Зелена Планета» почав здійснювати дії по відчуженню спірного майна, про що було повідомлено суд. Так, 04 березня 2021 року було відчужено 156/1000 частин спірного об`єкта на користь ОСОБА_1 . Його представником одразу була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на весь спірний об`єкт незавершеного будівництва, разом з тим, 19 березня 2021 року судом було відмовлено в забезпеченні позову, виходячи з того, що накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі, є прямим та грубим порушенням конституційних прав власника. Вже 23 березня 2021 року ТОВ «КБ Зелена Планета» відчужив весь спірний об`єкт на користь третіх осіб, в процесі розгляду справи судом, і відповідач робив це усвідомлено. Зазначені обставини призвели до того, що ОСОБА_3 був вимушений з метою захисту своїх прав подавати заяву про часткову зміну предмета позову, додавши вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток в об`єкті нерухомого майна, внаслідок чого 12 липня 2021 року було залучено в якості відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Після залучення зазначених відповідачів суддею Борцем Є.О. розглядалася вдруге подана заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо предмета спору у справі № 359/10159/20, в тій же справі, за якою було відкрите провадження № 2-з/359/101/2021, до якої суддя мав доступ, бо це пов`язано саме з розглядом справи.

Вважав, що заходи забезпечення позову були вжиті обґрунтовано та законно. Негативні наслідки в даній справі є очевидними, оскільки всі дії відповідачів спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання як до подання позову до суду, так і після, а також на те, щоб позбавити позивача і третіх осіб житла, за яке вони сплатили 100 % його вартості.

Відчуження спірного об`єкта по часткам, а не по квартирам, зроблено навмисно, щоб в подальшому було неможливо ідентифікувати ці частки (об`єкти) як квартири, щоб унеможливити отримання у власність квартири позивачем і третіми особами. При цьому частку об`єкта незавершеного будівництва (відокремлено) неможливо ввести в експлуатацію.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Наголошував, що вжитий захід забезпечення позову не зупиняє та не обмежує прав відповідача ОСОБА_1 , як і інших відповідачів, в частині завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відчужувати у власність інших осіб частки в об`єкті незавершеного будівництва на земельній ділянці з вказаною площею та кадастровим номером, суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , є частки в об`єкті незавершеного будівництва на земельній ділянці пл. 0,0585 га. з кадастровим номером :06:007:0093 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, розташованій по АДРЕСА_2 , ця обставина свідчить про те, що заборона відповідачам, в тому числі ОСОБА_1 , розпоряджатись їх частками в спірному майні, є співмірним заходом забезпечення позову, який повністю відповідає змісту позовних вимог, заявлених ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що в грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу «Заміський Клуб» та ТОВ «КБ Зелена планета» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, посилаючись на те, що 08 червня 2015 року він написав заяву на ім`я голови Обслуговуючого кооперативу «Заміський Клуб» (далі - ОК «Заміський Клуб») про його намір вступити до кооперативу в якості асоційованого члена, вніс пайовий внесок, про що свідчить договір про сплату пайових внесків в обслуговуючому кооперативі, метою якого було спільне будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою с. Чубинське Бориспільського району Київської області на земельній ділянці пл. 0,0585 га. з кадастровим номером :06:007:0093 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, власником якої є ОК «Заміський Клуб». Відповідно до п. 2.2 цього договору за позивачем була закріплена квартира АДРЕСА_3 . На виконання умов договору позивач здійснив повну оплату суми пайових внесків відповідно до графіку платежів. 02 вересня 2019 року між ОК «Заміський Клуб» та ОСОБА_3 укладено акт приймання-передачі приміщення на виконання договору, згідно акту, кооператив передав учаснику в рахунок внесеного паю квартиру АДРЕСА_1 , збудованому в результаті діяльності кооперативу за рахунок пайових внесків асоційованих членів кооперативу. Відповідач пообіцяв надати необхідні документи після підписання акту, проте цього не зробив і у вказаний строк не забезпечив введення будинку в експлуатацію, в зв`язку з чим порушив права позивача на отримання майна, обумовленого договором. З інформації в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно йому стало відомо, що право власності на земельну ділянку передано ТОВ «Зем Буд Сервіс», в подальшому 25 квітня 2019 року ТОВ «КБ Зелена Планета» було передано право забудови цієї земельної ділянки на підставі договору суперфіцію. Маючи право суперфіцію, ТОВ «КБ Зелена Планета» зареєструвало за собою право власності на багатоквартирний житловий будинок, що був побудований за рахунок позивача та інших асоційованих членів кооперативу, як на об`єкт незавершеного будівництва - об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :06:007:0093. Відповідачі не визнають майнових прав позивача на квартиру в багатоквартирному житловому будинку, яка була закріплена за умовами договору № 08-1/06/2015 та передана за актом прийому-передачі. На підставі вищевикладеного просив визнати за ним майнові права на квартиру АДРЕСА_4 , розташовану на земельній ділянці пл. 0,0585 га., кадастровий номер :06:007:0093, що зареєстрований як об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «КБ Зелена Планета».

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавського В.В. від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі (а. с. 23).

09 березня 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулися до суду з заявами до суду про залучення їх як третіх осіб з самостійними вимогами, оскільки результати розгляду справи вплинуть на їх права та законні інтереси, оскільки вони є одними із членів ОК «Заміський клуб», за кошти якого проводилося будівництво вказаного об`єкта та права яких були порушені в результаті протиправних дій відповідачів (а. с. 25, 33).

У власному позові як третьої особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просили визнати за ними майнові права на квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , розташовану на земельній ділянці пл. 0,0585 га., кадастровий номер :06:007:0093, що зареєстрований як об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «КБ Зелена Планета» (а. с. 32, 40).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області в складі судді Журавського В.В. від 05 травня 2021 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залучені до участі в справі як треті особи, в справі оголошено перерву до 12 липня 2021 року (а. с. 42).

29 червня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що як тільки відповідачу ТОВ «КБ Зелена Планета» стало відомо про його позов, він почав здійснювати дії по відчуженню частинами об`єкта незавершеного будівництва з метою сховати предмет спору. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 стало відомо, що 08 березня 2021 року відповідач відчужив 156/1000 частин об`єкта незавершеного будівництва за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_1 , що говорить про те, що ТОВ «КБ Зелена Планета» ніщо не заважає далі відчужувати будь-якими частками будинок, який був побудований за кошти позивачів. У випадку, якщо відбудеться повна реалізація спірного об`єкта, позивачі не зможуть реалізувати свої права на набуття права власності на квартири, що є складовою об`єкта будівництва, крім того, існує ризик спричинення збитків позивачам. Позивач ОСОБА_3 має статус внутрішньопереміщеної особи, переїхав з окупованої території, власного житла не має, вклав єдині кошти в будівництво квартири, яку може втратити через незаконні дії відповідачів. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 також не мають власного житла, і житло, в яке вони інвестували кошти, є єдиним житлом, яке вони очікують отримати. На підставі вищевикладеного просили заборонити ТОВ «КБ Зелена Планета», державному реєстратору, іншим особам здійснювати реєстраційні дії, вчиняти дії щодо відчуження, міни, дарування, передачі в оренду чи користування, передавати в заставу чи іпотеку, внесення до статутних капіталів нерухомого майна об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:007:0093 площею 0,0585 га. (а. с. 1 - 5).

До заяви про забезпечення позову додана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 березня 2021 року, згідно якого 04 березня 2021 року право власності на 156/1000 об`єкта нерухомого майна, незавершене будівництво, багатоквартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:007:0093 площею 0,0585 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, зареєстроване за ОСОБА_1 ; решта частки 844/1000 зареєстрована за ТОВ «КБ Зелена Планета» (а. с. 8).

На а. с. 9 знаходиться копія довідки від 26 листопада 2018 року про взяття ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщеної особи з м. Макіївка Донецької області.

На а. с. 10 - 11 наявна копію протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 20221 року, єдиний унікальний номер справи 359/10159/20, номер провадження 2-з/359/101/2021, головуючий суддя Борець Є.О., нові судді: Борець Є.О., вилучені (замінені) судді: Журавський В.В, підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування у відпустці.

В судовому засіданні від 02 липня 2021 року за заявою про забезпечення позову, головуючий суддя Борець Є.О., оголошено перерву до 12 липня 2021 року для надання актуальної інформаційної довідки (а. с. 44).

09 липня 2021 року позивачем ОСОБА_3 подано до суду (судді Журавському В.В.) заяву про часткову зміну предмета позову, в якій до участі в справі залучено відповідачів ОК «Заміський Клуб», ТОВ «КБ Зелена Планета», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сальваровську Н.І., в якій позивач зазначив, що з метою захисту порушених прав та попередження негативних наслідків від протиправних дій відповідачів 10 березня 2021 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, який на момент подачі заяви про забезпечення позову вже перейшов у спільну часткову власність: 844/1000 частки належали ТОВ «КБ Зелена Планета», а інші 156/1000 частки - ОСОБА_1 . Але ухвалою суду від 19 березня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, що призвело до того, що ТОВ «КБ Зелена Планета», розуміючи та знаючи про те, що спірне майно належить позивачу та іншим членам кооперативу, умисно і протиправно продовжує здійснювати незаконний продаж майна на користь пов`язаних третіх осіб, зокрема на наступний день після оприлюднення ухвали, а саме 23 березня 2021 року, ТОВ «КБ Зелена Планета» уклав договори, за якими було протиправно відчужено частками весь спірний об`єкт: 157/1000 та 344/1000 на користь ОСОБА_5 , 343/1000 частки на корить ОСОБА_4 , решта 156/1000 часток була відчужена раніше 04 березня 2021 року на користь ОСОБА_1 . На підставі вищевикладеного просив визнати недійсними договори купівлі-продажу № 156/1000 частин незавершеного будівництва від 04 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_1 , договір купівлі-продажу 157/1000 частин незавершеного будівництва від 12 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу 344/1000 частин незавершеного будівництва від 23 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу 343/1000 частин незавершеного будівництва від 23 березня 2021 року, укладений між ТОВ «КБ Зелена Планета» та ОСОБА_4 (а. с. 51 - 58).

В судовому засіданні від 12 липня 2021 року в справі 359/10159/20 під головуванням судді Журавського В.В. ухвалою без видалення суду до нарадчої кімнати прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду, відкладено підготовче засідання до 25 серпня 2021 року (а. с. 50).

12 липня 2021 року представником третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подано до суду (судді Борцю Є.О.) інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 12 липня 2021 року, згідно якої право власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:007:0093 площею 0,0585 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а. с. 60 - 62).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково, заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відчужувати у власність інших осіб частки в об`єкті незавершеного будівництва на земельній ділянці пл. 0,0585 га. з кадастровим номером :06:007:0093 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (будівництва та обслуговування багатоквартирної блокованої забудови малої поверховості), розташованій по АДРЕСА_2 . У задоволенні заяви про задоволення позову в частині інших вимог ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про забезпечення позовів відмовлено (а. с. 64).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції в сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Оскільки майно, відносно якого вжито заходи забезпечення позову (частки в об`єкті незавершеного будівництва), як об`єкт цивільних прав не вилучене та не обмежене в обороті, ризик відчуження даного майна за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Апеляційний суд приймає до уваги, що під час розгляду цієї справи об`єкт незавершеного будівництва, до складу якого входить квартира АДРЕСА_7 , визнання майнових прав на яку є предметом позову ОСОБА_12 , вже було відчужено відповідачем почастково трьом фізичним особам, не залученим до участі в справі на етапі відкриття провадження в справі, що підтверджуються наявними в справі інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, і такі дії змусили позивача частково змінювати предмет позову та вчиняти процесуальні дії щодо залучення вказаних осіб до участі в справі як відповідачів.

Отже, предметом позову ОСОБА_3 є визнання майнових прав на квартиру в складі об`єкта незавершеного будівництва, який належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , і визнання недійсними правочинів щодо відчуження їм цього об`єкта, і у разі задоволення позову за ОСОБА_3 будуть визнані майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці пл. 0,0585 га., кадастровий номер :06:007:0093.

З огляду на вищенаведене заявник обґрунтовано навів припущення, яке підтвердилось в подальшому діями самих відповідачів, про те, що відповідач ТОВ «КБ Зелена Планета» може продовжити дії по відчуженню частками будинок, побудований за кошти позивачів, з метою приховати предмет спору.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції враховано вимоги ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном, а також судову практику ЄСПЛ, і зроблено обґрунтований висновок, що вжиття заходу забезпечення позову призведе до втручання держави у право відповідачів на мирне володіння їх майном, водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства, а також запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати частки в об`єкті незавершеного будівництва; вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідачів. Вжиття заходів забезпечення позову не порушить вимоги ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п. 1 ст. 6 цієї ж Конвенції.

Виходячи із аналізу наявних в матеріалах справи документів та враховуючи наведені вимоги закону, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що із врахуванням предмету спору є обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони новим власникам об`єкта незавершеного будівництва - відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відчужувати у власність інших осіб частки в об`єкті незавершеного будівництва, до складу якого входить спірна квартира, майнові права на яку просить визнати за собою позивач ОСОБА_3 , і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами позову.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки майно, право власності на яке зареєстроване за відповідачами, може бути відчужене ними в будь-який час.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що застосування даного виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, гарантованих ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки обмежується лише можливість розпоряджатися майном, відносно якого вжито заборону відчуження на підставі ухвали суду, а доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що обмеженням відповідачам можливості розпоряджатись належним їм майном порушено вимоги ст. 1, 2, 13, 149-153, 264 ЦПК України, не ґрунтуються на вимогах закону і відхиляються апеляційним судом.

Апеляційним судом не можуть бути прийняті як необґрунтовані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що подані заявниками докази на підтвердження своїх доводів у вигляді квитанції про сплату судового збору, інформаційної довідки та копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджують наявності спору чи спірного майна між позивачами та відповідачем, з огляду на те, що докази, наявні в матеріалах справи, зазначеними документами не обмежуються.

Так, в матеріалах даної справи наявні копії позовних заяв ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залучених до участі в справі як треті особи, з переліком додатків до позовних заяв; копія ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року в справі № 359/10159/20 під головуванням судді Журавського В.В. про відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОК «Заміський Клуб», ТОВ «КБ Зелена Планета» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва; копії протоколів судових засідань від 05 травня 2021 року, 02 липня 2021 року, 12 липня 2021 року, під час яких вирішено процесуальні питання щодо залучення третіх осіб, оголошення перерви для надання актуальної інформаційної довідки, прийняття заяви ОСОБА_3 про зміну предмету позову, в якій додатково залучені нові відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; копії інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких вбачається перехід права власності на спірне майно і реєстрація його за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 безпосередньо під час розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України судом першої інстанції оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок вказаних доказів у їх сукупності і прийнято обґрунтоване рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позов ОСОБА_3 перебував на розгляді в судді Журавського В.В., який вже відмовляв в задоволенні заяви про забезпечення позову, а нова заява про забезпечення позову перебувала на розгляді у судді Борця Є.О., тобто при винесенні рішення судді не було в наявності матеріалів цивільної справи 359/10159/20, а в даній справі спір існує лише між ОСОБА_3 та ОК «Заміський Клуб», і що наведені факти вказують на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та дослідженим доказам.

Апеляційний суд враховує, що провадження № 2-з/359/101/2021 у справі № 359/10159/20 розглядалося суддею Борцем Є.О. в зв`язку з перебуванням судді Журавського В.В. у відпустці, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами розподілу справ між суддями.

Після залучення до участі в справі відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заява про забезпечення позову, подана позивачем ОСОБА_3 вдруге, розглядалася суддею Борцем Є.О., а відтак суддя мав доступ до справи № 359/10159/20, оскільки вирішення заяви про забезпечення позову пов`язане саме з розглядом цієї справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє також доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п. 4 ч. 1 розділу Х «Надання судової справи для ознайомлення» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом № 814 від 20 серпня 2019 року Державної судової адміністрації України суддя, який здійснював розгляд заяви про забезпечення позову, не мав визначеного законом права на ознайомлення з матеріалами справи, яка перебувала на розгляді іншого судді, та долучати самостійно копії документів з іншої справи.

Апеляційним судом відхиляються як неспроможні доводи відповідача в апеляційній скарзі, що під час розгляду заяви про забезпечення позову суд вийшов за межі заявлених позивачем вимог.

Так, згідно заяви про забезпечення позову, ОСОБА_3 просив заборонити ТОВ «КБ Зелена Планета», державному реєстратору, іншим особам здійснювати реєстраційні дії, вчиняти дії щодо відчуження, міни, дарування, передачі в оренду чи користування, передавати в заставу чи іпотеку, внесення до статутних капіталів нерухомого майна об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці пл. 0,0585 га., кадастровий номер :06:007:0093.

З огляду на те, що спірне майно було відчужене на час розгляду судом заяви про забезпечення позову іншим особам, однак при цьому на момент подання заяви про забезпечення позову нові власники не були залучені до участі в справі як відповідачі, а також враховуючи, що в заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 просив застосувати заборону відчуження майна до необмеженого кола осіб, рішення суду першої інстанції щодо забезпечення позову відносно нових власників спірного майна, якими є відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , не можна вважати таким, що здійснене з виходом за межі заявлених вимог.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що подана ОСОБА_3 заява про забезпечення позову не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Доводи відповідача щодо відсутності в заяві про забезпечення позову ціни позову не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на немайновий характер вимог позивача про визнання договорів недійсними.

Необґрунтованими є також доводи, що ОСОБА_3 не зазначені інші відомості, потрібні для забезпечення позову, оскільки достатність таких відомостей оцінюється судом, і в даному випадку суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви у наявному в матеріалах справи вигляді.

Апеляційний суд приймає до уваги, що згідно правових висновків Верховного Суду, відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та невирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку (постанови від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 (провадження у справі № 61-4793св20, від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19 (провадження № 61-11920св19).

Крім того, судом першої інстанції на виконання вимог ст. 154 ЦПК України з`ясовано питання про застосування зустрічного забезпечення, а саме, що сама по собі заборона відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розпоряджатись їх частками в спірному об`єкті незавершеного будівництва не спроможна спричинити відповідачам збитки, крім того, ОСОБА_3 є громадянином України та має постійне місце проживання на її території, і зроблено правильний висновок, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність підстав для вжиття до ОСОБА_3 заходів зустрічного забезпечення.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, заперечень проти якого в апеляційній скарзі відповідачем не висунуто, про те, що обраний третіми особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 захід забезпечення позову не є співмірним та не відповідає змісту заявлених ними позовних вимог, а відтак у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині вимог, заявлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , належить відмовити.

Ухвала суду першої інстанції третіми особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в наведеній частині не оскаржена.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в цілому, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а відповідно до ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

За таких обставин відповідач не позбавлений можливості звернутися із вмотивованим клопотанням про заміну або скасування заходів забезпечення позову з підстав, передбачених законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків, викладених в судовому рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не ґрунтуються на доказах і законі, та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.