Справа № 472/567/21
Провадження №2/472/290/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорній О.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

03.08. 2021 року ОСОБА_4 звернулась до Веселинівського районного суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_7 .

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на належну йому Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя померлий заповіту не склав. На момент відкриття спадщини у померлого було двоє дітей та мати: дочка ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , мати ОСОБА_4 (позивач у справі).

На день смерті її сина за однією адресою разом з ним була зареєстрована і проживала: сестра ОСОБА_8 з 07.08.2011 року по теперішній час.

Отже, осіб першої черги, які б були зареєстрованими та проживали на день смерті разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 немає.

До 04 липня 2021 року спадкоємці, які виявили бажання прийняти спадщину після смерті спадкодавця мали подати до нотаріуса відповідні заяви про прийняття спадщини.

Після смерті сина, вона, як мати померлого, не змогла через поважні причини вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте бажає прийняти спадщину.

Власне, перебування на лікуванні і неможливість вільно пересуватись через стан здоров`я, епідемічну ситуацію в країні, відсутність на руках всіх необхідних документів та потреби у зборі та отриманні повторних документів (свідоцтв про смерть, про народження), завадили їй вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

06 липня 2021 року від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. вона отримала листа, в якому нотаріус повідомляє про заведення спадкової справи за № 37/2021 після смерті її сина ОСОБА_7

07.07.2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Євстратової О.М., проте від помічника нотаріуса отримала роз`яснення, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Їй рекомендовано було звернутись до спадкоємців, які прийняли спадщину або до суду.

Письмового роз`яснення щодо пропущеного строку, окрім як листа від 02.07.2021 року від нотаріуса вона не отримувала.

Зважаючи на те, що вона пропустила строк для прийняття спадщина після смерті свого сина, звернулась до його дочки - ОСОБА_5 з проханням надати письмову згоду для прийняття нею спадщини. Проте ОСОБА_2 відмовила їй у такому проханні, через що вона змушена звертатись до суду.

На підставі вищевикладеного просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_7

25.08.2021 року ухвалою суду відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до судового засідання. Витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Євстратової О.М. належним чином завірену копію спадкової справи № 37/2021, заведеної після смерті ОСОБА_7

09.09. 2021 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява не відповідає дійсності та позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України та не підтверджені жодними належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами, які додані до позовної заяви.

15.09.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшло пояснення, в якому вона не погоджується із викладеними у відзиві доводами.

15.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі та з тих же підстав, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнають, просять відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивачка є її матір`ю. Остання в період з 12.05.2021 року по 20.05.2021 року перебувала в лакарні, де їй зробили операцію на пальці ноги. Після лікарні позивачка знаходилась вдома, ходити не могла, оскільки нога розпухла і дуже боліла. Вона робила їй ін`єкції, перев`язки, допомагала їй по господарству. У зв`язку з коронавірусною інфекцією, та враховуючи те, що позивач знаходилась в зоні ризику, їй зробили щеплення від COVID-19, останнє щеплення було 30.06.2021 року, після якого матері було погано, боліла рука та була температура.

Свідок ОСОБА_9 , суду показала, в період з 04.01.2021 року по 04.07.2021 року бачила позивачку на похороні сина, на поминальних обідах. 07.07.2021 року позивач прийшла до неї на роботу, а 09.07.2021 року приходила до неї додому. Пересувалася сама, без сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що бачила позивачку на похоронах сина 06.01.2021 року, на поминальних обідах, самостійно пересувалась, без палички. В період часу з травня по липень місяць 2021 року її не бачила, про стан здоров`я та життя позивачки за цей період нічого їй невідомо.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що часто бувала у позивачки вдома, підтвердила, що остання дійсно хворіла і їй робили операцію в травні місяці, захворювання протікало важко і позивачка не пересувалася без сторонньої допомоги. З травня по червень місяць, вона допомагала їй, готувала їжу, допомагала по господарству.

Заслухавши, позивача, представника позивача, відповідача, її представника, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданий Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 19.01.2021 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на належну ОСОБА_7 Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належна спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності без номеру від 26.05.1993 року, виданого Веселинівською районною службою приватизації Веселинівського району Миколаївської області, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРПННМ від 18.07.2021 року.

ОСОБА_7 за життя заповіту не склав. За правилами ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

На момент відкриття спадщини у померлого було двоє дітей та мати:

- дочка ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 14.01.1986 року Веселинівським районним відділом ЗАГСу; з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 0 від 30.07.2021 року вбачається перехід прізвища відповідачки з " ОСОБА_12 " на " ОСОБА_13 ";

- син ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Лиманською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 22.08.1989 року;

- мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивач у

справі).

У відповідності до інформації, наданої Веселинівською селищною радою Миколаївської області від 16 липня 2021 року за вих. № 1132-07-2021, спадкодавець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 15 грудня 1992 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На день смерті ОСОБА_7 за однією адресою разом з ним була зареєстрована і проживала сестра ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 07.08.2011 року по теперішній час.

Отже осіб першої черги, які б були зареєстрованими та проживали на день смерті разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 немає.

Зі спадкової справи № 37/2021, заведеної приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Євстратовою О.М. після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .

В силу вимог ст. 1268, ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто до 04 липня 2021 року спадкоємці, які виявили бажання прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 мали подати до нотаріуса відповідні заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_4 після смерті сина не змогла через поважні причини вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте бажає прийняти спадщину. Власне

перебування на лікуванні і неможливість вільно пересуватись через стан здоров`я, епідситуація в країні, відсутність на руках всіх необхідних документів та потреби у зборі та отриманні повторних документів (свідоцтв про смерть, про народження), завадили позивачці вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки КНП "Веселинівська центральна лікарня" Веселинівської селищної ради № 51 від 16.07.2021 року ОСОБА_4 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 12.05.2021 року по 20.05.2021 року. Крім того, згідно довідки КНП "Веселинівський центр первинної медико-санітарної допомоги" Веселинівської селищної ради № 3-01-15 від 20.07.2021 року, ОСОБА_4 страждає на хронічні захворювання: ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний з гіпертонією СН 11 ст.; 07.04.2021 року було проведено вакцинацію від COVID-19, введено першу дозу вакцини, другу дозу вакцини було проведено 30.06.2021 року.

Слід зазначити, що навесні 2021 року різко погіршилась епідемічна ситуація в Україні, що пов`язана із розповсюдження хвороби COVID-19.

Позивач має супутні хронічні захворювання та вік 81 рік, в зв`язку з чим відноситься до категорії групи ризику зараження цією хворобою й перебіг захворювання такої категорії людей може супроводжуватись тяжкими наслідками.

06 липня 2021 року від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. позивач отримала листа, датованого від 02.07.2021 року за вих. № 94/02-14, в якому нотаріус повідомляє про заведення спадкової справи за № 37/2021 після смерті сина позивачки ОСОБА_7 .

07.07.2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Євстратової О.М., проте від помічника нотаріуса отримала роз`яснення, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Їй рекомендовано було звернутись до спадкоємців, які прийняли спадщину або до суду.

Письмового роз`яснення щодо пропущеного строку, окрім як листа від 02.07.2021 року від

нотаріуса позивач не отримувала.

Позивач, зважаючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщина після смерті свого сина, звернулась до його дочки - ОСОБА_5 з проханням надати письмову згоду для прийняття позивачкою спадщини, проте ОСОБА_5 відмовила позивачці у такому проханні, через що позивач змушена звертатись до суду.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»,від 09.12.2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було запроваджено карантин та обмежувальні протиепідемічні заходи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, зокрема міжобласного сполучення, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень.

Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Вказані обставини вказують на те, що позивач з незалежних від неї причин не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з карантинними обмеженнями обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами, що вплинуло на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина.

Також враховується, що пропуск є незначним (із заявою про прийняття спадщини позивач звернулась 07.07.2021 року, тобто через три дні після закінчення шестимісячного терміну, на які, зокрема, припадали карантинні обмеження).

Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачу перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті сина.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду України від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц ( № 61-26164св18) та від 20 вересня 2021 року у справі № 206/3473/20 ( № 61-10735св21).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновку ВСУ, викладеного у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18 визначено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічний висновок викладено у постанові ВСУ від 15 квітня 2021 року по справі №591/1271/18 (провадження №61-195св21).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, враховуючи вік та хвороби позивача, незначний пропуск строку подання заяви для прийняття спадщини, епідеміологічну ситуцію та карантинні обмеження, суд вважає, що вказана позивачем причина пропущення строку для прийняття спадщини є поважною, а тому позовну заяву слід задовольнити і визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Керуючись ст. 16, ч.3 ст. 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 58, 84, 175 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Райдолина Веселинівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Веселинове Миколаївської області, строком у 3 (три) місяці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом

тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко