Справа № 369/5903/19
Провадження № 2/369/549/21
27.01.2021 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Моргун А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» про визнання права власності на нерухоме майно,
Позивачі звернулись до суду із вказаною позовною заявою до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовної заяви зазначають, що за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 04.03.2009 № 04/03/09-Б-О і додаткової угоди до договору від 22.03.2010 № 04/03/09- Б-О, укладеними між Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» та ОСОБА_5 , останній купив майнові права на отримання у власність нежитлове приміщення в житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_1 , цокольне приміщення №*20, загальна площа приміщення 105,00 кв.м.
У примітці «*» до п. 2.1 Договору в редакції від 22.03.2010 вказано: «Номер Нежитлового приміщення є умовним і у разі змін в проектній документації може змінюватись Стороною 1 в односторонньому порядку із збереженням усіх інших характеристик Нежитлового приміщення. Остаточний номер Нежитлового приміщення зазначається в Акті прийому-передачі Нежитлового приміщення, що підписується сторонами згідно з п. 4.3 цього Договору».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України.
25.02.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою виконати передбачене договором зобов`язання з передачі документів, однак вказане звернення залишилось без відповіді.
30.03.2019 позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину на майнові права на спірне нежитлове приміщення.
Враховуючи, що відповідач не вчиняє дій з передачі позивачам документів для оформлення права власності, тому позивачі вважають, що відповідач не визнає їхнє право на нерухоме майно, перешкоджає в оформленні права власності, а тому останні звернулись до суду із даним позовом та просять визнати за ними право власності в порядку ст. 392 ЦК України на спірне майно по 1/3 частці за кожним.
Ухвалою від 11.05.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи.
Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву.
Ухвалою від 13.11.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Першої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.01.2020 до суду на виконання вимог ухвали від Першої Київської державної нотаріальної контори надійшла завірена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .
Ухвалою від 19.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Протокольною ухвалою від 21.10.2020 суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 та законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 не з`явились, в матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Київ, відповідно до свідоцтва про народження від 26.05.1971 серії НОМЕР_1 батьками останнього є: батько ОСОБА_1 , матір ОСОБА_2 .
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Київ, відповідно до свідоцтва про народження від 07.12.2007 серії НОМЕР_2 батьками останнього є: батько ОСОБА_5 , матір ОСОБА_3 .
04.03.2009 між Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» (далі Сторона 1) та ОСОБА_5 (далі Сторона 2) укладено договір № 04/03/09-Б-О, відповідно до якого ОСОБА_5 купив майнові права на отримання у власність нежитлове приміщення в житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_1 , цокольне приміщення №*20, загальна площа приміщення 65,00 кв.м.
При отриманні грошових коштів від Сторони 2 в якості оплати майнових прав на Нежиле приміщення у Сторони 1 виникають боргові зобов`язання перед Стороною 2. Ці боргові зобов`язання погашаються Стороною 1 з передачею Стороні 2 по закінченню будівництва Об`єкта документів для оформлення права власності на Нежиле приміщення.
За цим Договором Сторона 2 зобов`язується перерахувати Стороні 1 грошові кошти в розмірі, який вказано в пункті 2.3 даного Договору в якості оплати майнових прав на Нежиле приміщення.
Сторона 1 зобов`язана, серед іншого, після підписання Стороною 2 Акту прийому-передачі Нежилого приміщення, документів, необхідних для державної реєстрації і діяльності ОСББ та надання Стороні 1 підтверджуючих документів, надати необхідний пакет документів, для оформлення Стороною 2 права власності на нежиле приміщення.
Сторона 1 передає Нежитлове приміщення Стороні 2 після уточнення площі Нежилого приміщення та сплати Стороною 2 повної вартості майнових прав на Нежиле приміщення у відповідності до п. 4.1 Договору. Передача Нежилого приміщення оформлюється Актом прийому-передачі Нежилого приміщення, який складається Стороною 1 і підписується сторонами до оформлення правовстановлюючого документа на право власності на Нежиле приміщення, після чого Сторона 2 набуває право проводити ремонтні та облаштувальні роботи в Нежилому приміщенні на умовах цього Договору.
Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань за цим Договором Сторонами.
Сторона 2 набуває право власності на Нежиле приміщення з моменту отримання правовстановлюючих документів на право власності на Нежиле приміщення і до цього моменту не може вчиняти ніяких дій з приводу розпорядження Нежилим приміщенням, в тому числі проводити ремонтні роботи та оздоблювальні роботи, крім випадків передбачених Договором.
22.03.2010 між Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» (далі сторона 1) та ОСОБА_5 (далі сторона 2) укладено додаткову угоду до договору від 04.03.2009 № 04/03/09-Б-О, відповідно до якої Сторони домовились викласти пункт 2.1 Договору в наступній редакції:
«2.1. За цим договором Сторона 1 продає, а Сторона 2 купує Майнові права на предмет договору. При отриманні грошових коштів від Сторони 2 в якості оплати майнових прав на Нежиле приміщення у Сторони 1 виникають боргові зобов`язання перед Стороною 2. Ці боргові зобов`язання погашаються Стороною 1 з передачею Стороні 2 по закінченню будівництва Об`єкта документів для оформлення права власності на Нежиле приміщення.
Характеристика Нежилого приміщення: Під`їзд 9, цокольне приміщення № * 20, загальна площа приміщення 105,00 м2.
Номер Нежитлового приміщення є умовним і у разі змін в проектній документації може змінюватися Стороною 1 в односторонньому порядку із збереженням усіх інших характеристик Нежитлового приміщення. Остаточний номер Нежитлового приміщення зазначається в Акті прийому-передачі Нежитлового приміщення, що підписується Сторонами згідно п.4.3 цього Договору».
Дана додаткова угода вступає в силу з дати її підписання Сторонами та діє протягом терміну дії Договору.
Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.09.2018 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 47 років у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.
25.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою виконати передбачене договором зобов`язання з передачі документів.
30.03.2019 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких на підставі ст. 1261 ЦК України останні являються спадкоємцями спадкового майна (по 1/3 частці кожен) після смерті ОСОБА_5 , а саме майнових прав на нежиле приміщення під`їзд 9 цокольне приміщення №*20 загальною площею 105,0 кв.м., вартістю 470000,00 грн., згідно з договором № 04/03/09-Б-О від 04.03.2009 та додатковою угодою від 22.03.2010 до вказаного договору, які належали померлому, що підтверджується довідкою, виданою Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» м. Києва 26.02.2019 № 26-02/2019.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах, визначених цивільним законодавством.
Згідно з нормами ЦК України до первинного способу набуття права власності, зокрема, належить набуття права власності на новостворену річ (в тому числі, на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК України).
Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.
Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.
Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві, зокрема, на об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації.
Право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК України), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.
Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація.
При цьому сторони договору вправі встановити додаткові (відкладальні або скасувальні) умови, а при переході права власності на рухомі речі - самостійно визначати момент переходу права власності.
Тобто, укладаючи договір від 04.03.2009 № 04/03/09-Б-О та додаткову угоду до вказаного договору ОСОБА_5 отримав обмежене речове право, за яким він як власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому. Умовами договору визначено, що ОСОБА_5 набуває право власності на Нежиле приміщення з моменту отримання правовстановлюючих документів на право власності на Нежиле приміщення
Вказані майнові права успадковані позивачами в порядку ст. 1261 ЦК України.
Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.
Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Ні зазначеними вище нормами, ні нормою ст. 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.
Отже, порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта в експлуатацію визначено відповідними нормами.
Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Беручи до уваги, що моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності, яке позивачами (так само і ОСОБА_5 ) на спірне нерухоме майно у встановленому законом та договором порядку не набуте, вимоги позивачів щодо визнання їх власниками спірного нежилого приміщення не ґрунтуються на законі.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.
Одночасно суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору і вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - у відповідності зі звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як встановлено ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Беручи до уваги викладене, позивачі, у разі порушення відповідачем зобов`язань за договором та додаткової угоди до нього, не позбавлені можливості звернутись до суду із позовом на підставі ст. 625, 653 ЦК України про відшкодування завданих їм збитків.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 280, 282 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.
Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення виготовлено 08.02.2021.
Суддя Л.М. Ковальчук