Номер провадження: 22-ц/813/3727/21
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації,

встановив:

20 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення загальною площею 75,8 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на аварійний стан вказаного приміщення, включаючи фасад будинку та дах, позивачкою, як відповідальним власником, були придбані будівельні матеріали й проведені роботи по відновленню та ремонту вказаних частин будинку та доведено до придатного для експлуатації стану. Протягом проведення вказаних робіт, будь-яких заяв та/або листів щодо заперечення по проведенню таких робіт від співвласника ОСОБА_3 не надходило. Замість того, були отримані усні згоди на такі роботи, а також надійшло прохання відремонтувати дах будівлі, оскільки через несправність даху опади у вигляді дощу, снігу потрапляли в квартиру ОСОБА_3 .

Понесені витрати на придбання будівельних матеріалів та проведення ремонтних робіт, відповідно, до частки співвласника ОСОБА_3 , складають 50 000 грн.

За таких обставин, позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну компенсацію за понесені витрати на придбання будівельних матеріалів та проведені ремонтні роботи фасаду та даху будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 50 000 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року позов було задоволено (т.2, а.с. 95-97).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну компенсацію за проведені ремонтні роботи фасаду та криши будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 50000 грн.

Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 500 грн.

30.01.2019 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (т.2, а.с. 104-107).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року було відмовлено (т.2, а.с. 118-119).

В подальшому, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду (т.2, а.с. 126-129), яку постановою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2019 року було залишено без задоволення, а заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року - без змін (т.2, а.с. 161-164).

05.08.2020 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (т.2, а.с. 175-176).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2020 року заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по вказаній справі залишено без задоволення (т.2, а.с. 191-193).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, ставить питання про скасування заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с. 199-202).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 08.02.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 08.02.2021 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (т.2, а.с. 215-224).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року підлягає закриттю.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ст. 18 ЦПК України).

Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі-Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підстави для не прийняття до розгляду і повернення апеляційної скарги, викладені в ст. 357 ЦПК України, а підстави для відмови у відкритті провадження передбачені ст. 358 ЦПК України і їх перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (в редакції 2003 року) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Крім того апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постановах Касаційного Цивільного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 360/1938/16, від 01 листопада 2018 року у справі № 2-о-14/11.

Апелянт вважає, що заочним рішенням порушено її права, так як вона є власницею квартири АДРЕСА_3 , що підтверджує Ордер Серії ИР №974 від 26 вересня 1977 року.

15.10.2020 року від сусідки ОСОБА_3 їй стало відомо, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року був задоволений позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної компенсації за проведені ремонтні роботи фасаду та даху багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 50000 грн. та судовий збір.

Також, ОСОБА_3 їй повідомила, що має намір стягнути з кожного з власників квартир, що розташовані у вказаному житловому будинку, в порядку регресу частину стягнутої з неї матеріальної компенсації, пропорційно загальній площі квартир.

Крім того, 20.10.2020 року на її адресу надійшов лист від ОСОБА_3 з вимогою сплатити їй частину матеріальної компенсації за проведені ремонтні роботи в досудовому порядку шляхом погашення частки матеріальної компенсації за проведені ремонтні роботи фасаду та даху будинку, який належить їм, як співвласникам, в розмірі 27500 грн.

Тобто, на думку заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , прийняття оскаржуваного рішення, потягнуло за собою покладення на неї певного безпідставного та безумовного обов`язку в майбутньому сплатити (компенсації) в порядку регресу іншому співвласнику майна понесених ним витрат (матеріальної компенсації) за начебто проведені позивачем у справі ремонтні роботи фасаду та даху багатоквартирного будинку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 не посилалась на наявність обов`язків ОСОБА_1 по відшкодуванню їй матеріальної компенсації.

При вирішенні спору суд не досліджував обставини відповідальності ОСОБА_1 , у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду першої інстанції жодних висновків суду щодо прав та обов`язків апелянта не міститься і таке питання судом першої інстанції взагалі не вирішувалось.

В свою чергу, заявник апеляційної скарги не надала суду доказів щодо наявності у неї відповідного права, у тому числі права власності на кварту АДРЕСА_3 , і, відповідно, порушення цього права оскаржуваним судовим рішенням.

Копія ордеру № 974 від 26 вересня 1977 року, який є дійсним протягом лише 10 днів і давав право лише на вселення ОСОБА_1 і членів її сім`ї до двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с.197), жодним чином не свідчить про виникнення у ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_3 ,.

Отже, апеляційний суд вважає, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, тому апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 352, 362, 367, 370, 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2018 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева