ЄУН № 337/5035/20
Провадження № 2/337/305/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого судді - Ширіної С.А.,

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, який мотивують тим, що 29.07.1999 р. Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе було видане свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло, яким було посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.09.1999 р. право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ними Запорізьким МБТІ. 20.07.2017 р. між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г., реєстровий № 649. Згідно з умовами договору дарування ОСОБА_1 ОСОБА_2 передали безоплатно належну їм квартиру у власність ОСОБА_3 . На підставі вказаного договору дарування 20.07.2017р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2020 р. у справі №337/2256/20 було визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 20.07.2017р. між позивачами та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гура М.Г., реєстровий №649. Також припинено право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру. Рішення суду набрало законної сили 06.10.2020 р. Наслідком недійсності договору дарування, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 , є повернення позивачам у власність спірної квартири та визнання права власності на спірну квартиру за нами в рівних частках. Просять визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в рівних частинах по 1/2 частини за кожним.

Ухвалою судді від 16.12.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 15.01.2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представником позивачів - адвокатом Аворнік Л.В. через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідачем ОСОБА_3 12.01.2021 року через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що 29.07.1999 р. Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе було видане свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло, яким було посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.09.1999р. право власності на вказану квартиру було зареєстроване Запорізьким МБТІ , що підтверджується технічним паспортом на квартиру, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

20.07.2017р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г., реєстровий № 649. Згідно з умовами договору дарування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали безоплатно належну їм квартиру у власність ОСОБА_3 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2020 р. у справі №337/2256/20 було визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 20.07.2017р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гура М.Г., реєстровий №649, копія вказаного рішення знаходиться в матеріалах справи. Також припинено право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру. Рішення суду набрало законної сили 06.10.2020 р.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена однією зі сторін правочину.

В п. 10 вказаної постанови Пленуму ВСУ передбачено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

На підставі спірного договору дарування 20.07.2017 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 26 ч. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ст. 27 ч. 1 п. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Отже, враховуючи приписи ст. 216 ЦК України та ст. 26 ч. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наслідком недійсності договору дарування, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є повернення їм у власність спірної квартири та визнання права власності на спірну квартиру за ними в рівних частках.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві власності в рівних частках, суд приходить до висновку, що спірна квартира є об`єктом права власності , частки в якому у відповідності до наведених норм - є рівними.

Керуючись ст.ст.4,5,12,13, 15,16,76-82, 89, 141, 211, 247, 258,263-265 ЦПК України, ст.15, 16,215, 216, 316-319, 321, 328, 357, 358, 392 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08.02.2021 року.

Суддя С.А. Ширіна

08.02.2021