Справа №751/304/21
Провадження №2/751/516/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарях Бивалькевич Н.В., Мулач Т.С., Пожиловій О.В.,

Випинашко Г.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія», про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 02.02.2020 року, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухаючись в м. Чернігові по вул. Ціолковського, у напрямку від вул. Івана Мазепи до вул. Попова, неподалік буд. № 30, скоїв наїзд на матір позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Відповідно до висновку експерта № 108 від 03.02.2020 р. смерть ОСОБА_6 настала від травматичного шоку в результаті політравми, яка виражалась множинними переломами кісток черепа, кісток ніжних кінцівок, тазу, хребта. Комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми має прямий причинний зв`язок із настанням смерті. Кримінальне провадження по даному факту було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 02.02.2020. По даній справі ОСОБА_1 як дочка загиблої була визнана потерпілою. Однак, 21 липня 2020 року була винесена постанова слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Біруна О.С. про закриття кримінального провадження за даним фактом, у зв`язку із тим, що слідчий, аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування матеріали і докази, дійшов висновку про те, що за вказаних обставин, які передували настанню події даної ДТП і в умовах місця події водій ОСОБА_5 своєчасно виконуючи п. 12.3 ПДР України не мав технічної можливості уникнути ДТП та його дії не перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, а отже, в діях водія ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відсутній. Позивач зазначає, що у зв`язку зі смертю матері їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 300 000, 00 грн.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.15).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.02.2021 року за клопотанням представника позивача залучено в якості співвідповідача у справі Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» (а.с.30).

02.04.2021 року на адресу суду від відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ПрАТ «СТ «Гарантія» (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) 25.10.2019 року уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/4417548, згідно якого застрахована відповідальність водіїв забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 . 02 лютого 2020 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та пішоходом ОСОБА_6 , в результаті якої остання загинула на місці події. На підставі довіреності від 12.02.2020 року укладеної ОСОБА_1 та ОСОБА_7 останнім подано до страховика ПрАТ «СТ «Гарантія» заяви про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у зв`язку із загибелью ОСОБА_6 , а також матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на поховання. За результатами проведеного страхового розслідування ПрАТ «СТ «Гарантія» проведена оплата моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, а саме 28338 грн. 00 коп., та витрати пов`язані з похованням у розмірі 5952 грн. 10 коп. Кошти в сумі 34290 грн. 10 коп. перераховані згідно платіжного доручення № 1565 від 16.11.2020 року (отримувач ОСОБА_7 ), підставою зазначеного перерахунку були заяви від 17.02.2020 року ОСОБА_7 як представника ОСОБА_1 на підставі довіреності від 12.02.2020 року. Оплата моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 здійснена у розмірі 50 % загальної суми моральної шкоди, яка виплачується у зв`язку зі смертю потерпілого на кожну особу (спадкоємці першої черги) - п. 27.3. ст. 27 Закону №1961-IV (а.с.37-39).

02.07.2021 року від представника позивача адвоката Швидкого О.В. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої підтримує позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в повному обсязі (а.с.73).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2021 року за клопотанням позивача витребувано докази з ГУНП в Чернігівській області - матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 02.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 77-78).

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги до ОСОБА_5 підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, додатково вказавши, що незважаючи на закриття кримінального провадження, відповідач ОСОБА_5 має нести цивільно-правову відповідальність як власник джерела підвищеної небезпеки.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Подалюка В.О. у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в ДТП, яке сталося 02.02.2020 року, в результаті якого загинула мати позивача, відсутня вина відповідача ОСОБА_5 .

Представник відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» Ходико Є.М. в судовому засіданні позов не визнав в силу повного виконання договірних зобов`язань ПрАТ «СТ «Гарантія» з підстав та заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 не прибув у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Суд, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши наявні у справі докази та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 02.02.2020, встановив наступні факти та правовідносини та дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Смерть настала за наступних обставин: 02.02.2020 року, близько о 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухаючись в м. Чернігові по вул. Ціолковського, у напрямку від вул. Івана Мазепи до вул. Попова, неподалік буд. № 30, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

По даному факту дорожньо-транспортної пригоди 02.02.2020 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с.84,85).

21 липня 2020 року слідчим СУ ГУНП в Чернігівській області, Біруном О.С. була винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000031 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно відомостей у постанові про закриття кримінального провадження, слідчий, враховуючи комплекс слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, встановив, що за вказаних обставин, які передували настанню події даної ДТП і в умовах місця події водій ОСОБА_5 своєчасно виконуючи п. 12.3 ПДР України не мав технічної можливості уникнути ДТП та його дії не перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, а отже, в діях водія ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відсутній (а.с. 8-11).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 (а.с.88).

25.10.2019 року між ПрАТ «СТ «Гарантія» (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/4417548. Предметом цього Договору є добровільне страхування Страховиком цивільної відповідальності Страхувальника за шкоду, заподіяну транспортним засобом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третіх осіб. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт відповідальності (страхова сума) встановлений на одного потерпілого за шкоду, заподіяну забезпеченим автомобілем, життю і здоров`ю 260 000 грн, майну - 130 000 грн, франшиза - 0 (а.с. 86).

Вирішуючи вимоги заявлені до ПрАТ «СТ «Гарантія», суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ст.2 п.2.1. Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Виходячи з наведених норм, цивільно-правова відповідальність настає не залежно від вини особи, що спричинила шкоду.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

Право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого мають особи, які знаходились на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У відповідності до вимог п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

А відповідно до п. 27.4 , 27.5 цього ж Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що на підставі довіреності від 12.02.2020 року, укладеної позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , останнім подано до страховика ПрАТ «СТ «Гарантія» заяви про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із загибелью ОСОБА_6 , а також матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на поховання (а.с.41-44).

За результатами проведеного страхового розслідування страховиком ПрАТ «СТ «Гарантія» проведена оплата моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, а саме 28338 грн. 00 коп., та витрати пов`язані з похованням у розмірі 5952 грн. 10 коп. Кошти в сумі 34290 грн. 10 коп. перераховані згідно платіжного доручення № 1565 від 16.11.2020 року, отримувач ОСОБА_7 (а.с.46, 47).

Також страховиком ПрАТ «СТ «Гарантія» проведено додаткову виплату моральної шкоди пов`язаною зі смертю дружини її чоловіку ОСОБА_8 . Оплата 50 % моральної шкоди, а саме 28338 грн. 00 коп. проведена, що підтверджується платіжним дорученням № 44 від 12.01.2021 року (а.с.49, 50).

З наведеного слідує, що ПрАТ «СТ «Гарантія» позивачу у повному обсязі відшкодувало суму моральної шкоди та витрати на поховання у встановленому законодавством порядку та ліміту. Отже, оплата моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 здійснена ПрАТ «СТ «Гарантія» у розмірі 50% загальної суми моральної шкоди, яка виплачується у зв`язку зі смертю потерпілого на кожну особу (спадкоємці першої черги) у відповідності з вимогами, встановленими - п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи встановлену у ч.2 ст. 1166 ЦК України презумпцію вини завдавача шкоди, він звільняється від обов`язку її відшкодувати (у тому числі й моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Будь-яких доказів, які б свідчили про завдання шкоди внаслідок непереборної сили або ж умислу потерпілої ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_5 та його представник до суду не подали.

Превалювання інстинкту самозбереження у поведінці кожної психічно здорової людини є загальновизнаним фактом, що не потребує доказування.

Отже, слід визнати, що вина ОСОБА_5 у заподіянні його смерті мала форму необережності, оскільки доказів наявності умислу на вчинення суїциду не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина загиблої ОСОБА_6 у формі необережності відповідно до вищезазначених норм закону є обставиною, що є підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, але не звільняє повністю від обов`язку її відшкодувати.

Отже, ОСОБА_5 , як власник джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Матеріалами справи підтверджено і сторони не оспорюють той факт, що позивач ОСОБА_1 є дочкою загиблої ОСОБА_6 (а.с.5), а отже відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч.ч.3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням змісту правовідносин, які склались між сторонами, у порівнянні з втратою, що зазнала позивач, вищезазначений розмір компенсації не є мінімальним та підлягає зменшенню у зв`язку з виною загиблого в завданні шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд, з одного боку, враховує характер та обсяг душевних страждань позивача, які викликані втратою рідної людини - сина, невідворотність наслідків події, яка спричинила моральні страждання позивача, їх глибину і тривалість, з іншого боку суд бере до уваги, що шкода спричинена внаслідок грубої необережності потерпілої, в той час як відповідач не мав можливості уникнути ДТП, враховуючи вимоги зазначених норм закону та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, а також обсяг відшкодованої моральної шкоди позивачу ПрАТ «СТ «Гарантія», суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу в результаті загибелі матері, яка підлягає відшкодуванню, слід визначити у розмірі 200 000 грн., що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору, суд керується правилами ч. 6 ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.21). Отже, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1166-1168, 1187, 1193 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія», про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) у відшкодування моральної шкоди 200000 грн. (двісті тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3333 грн 33 коп (три тисячі триста тридцять три гривні тридцять три копійки).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 21 вересня 2021 року.

Головуючий - суддя І. В. Яременко