Номер провадження 2/243/335/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя,

учасники справи: не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 16.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначає, що з відповідачем ОСОБА_2 з 29.04.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 28.02.2019 їх шлюб розірваний. Під час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 , на зазначену квартиру було накладено обтяження на підставі договору іпотеки. З березня 2019 вона разом з малолітнім сином ОСОБА_3 у цій квартирі не мешкають за рішенням ОСОБА_2 . Задля забезпечення виплат за іпотечним кредитом з жовтня 2019 зазначено житло передано ОСОБА_2 в оренду, до теперішнього часу в квартирі мешкають наймачі. Станом на теперішній час заборгованість ОСОБА_2 за іпотечним договором повністю погашена, однак сторони не досягли згоди щодо порядку поділу цього майна.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.60, 70 СК України, позивачка (з урахуванням уточнення) просила ухвалити рішення, яким визнати придбану під час шлюбу квартиру спільною сумісною власністю подружжя, розділити зазначене майно між сторонами, визнавши за нею право власності на 1/2 частку квартири.

2.15.12.2020 відповідачем ОСОБА_2 наданий відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначено що з позивачкою він перебував у шлюбі, однак з 01.01.2018 він з нею спільного господарства не веде. Вимоги позивачки щодо визнання за нею частки у праві власності не визнає, вважає необхідним відступити від рівності долей та сплатити позивачці грошову компенсацію. Зазначає, що іпотечні платежі за договором іпотечного кредитування з 01.01.2018 сплачувалися лише ним з його власних коштів, витрати на комунальні послуги також ніс він, тому рівність долей не може бути дотримана судом. Квартира була придбана в кредит та в подальшому обтяжена іпотекою, за квартиру ними під час перебування у шлюбі було сплачено перший внесок у сумі 34470 грн., а банком був наданий кредит на суму 100000 грн. Станом на 28.02.2019, коли їх шлюб був розірваний, заборгованість за кредитним договором становила 71565,21 грн., під час перебування в шлюбі було сплачено 28434,79 грн. Окрім того, ОСОБА_4 при виїзді з квартири залишила собі спільне майно, яке вона не включила до предмету поділу, а саме: ліжко-диван вартістю 4500 грн., диван вартістю 3000 грн., телевізор вартістю 4600 грн., спальний гарнітур (комод, дзеркало, шафа), вартістю 4000 грн., кондиціонер вартістю 9000 грн., пральну машину вартістю 5000 грн. та газову плиту вартістю 2000 грн. (приблизна вартість цього майна складає 32100 грн.). Окрім того, на момент виїзду ОСОБА_4 з квартири були наявні борги за оплату комунальних послуг у сумі понад 10000 грн., які він сплачував самостійно. На момент виїзду з квартири ОСОБА_4 не мала до нього претензій щодо розподілу майна, брати участь в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів відмовилася.

06.08.2019 Державна іпотечна установа, яка набула право вимоги за договором іпотеки, звернулася до суду з позовом до нього та позивачки, але позивачка відмовилася врегульовувати питання по сплаті кредитного боргу, про що до суду надала заяву. З 01.01.2018 він самостійно сплачував кошти по кредиту в сумі 16470 грн., а 24.06.2020 він самостійно у повному обсязі погасив заборгованість по іпотечному кредиту, що становила 78822,23 грн. ОСОБА_4 за цей період не сплатила жодного платежу, тобто своєю власністю вона зазначену квартиру не вважала. Коли ОСОБА_4 стало відомо, що він погасив заборгованість по іпотечному кредиту вона звернулася до суду з цим позовом. Зазначаючи, що оскільки в період шлюбу вони спільно сплатили за кредитом 63134,79 грн. (34700 та 28434,79), з яких він 16470 грн. сплатив самостійно, він вважає, що ОСОБА_4 має право на 50 % даної суми. Однак, він також має право на 1/2 частку вартості майна, що залишилося у позивачки після припинення шлюбних відносин, що становить 16050 грн.

Окрім того, спірна квартира до теперішнього часу перебуває під обтяженням, тому у разі задоволення позову він буде змушений звернутися до позивачки з регресним позовом про відшкодування кредитних платежів. Зазначив, що вважає необхідним залишити за ним право власності на квартиру, за позивачкою залишити право власності на предмети побуту, що перебувають у її володінні та стягнути з нього компенсацію у сумі 15607 грн.

3.21.12.2020 позивачкою подано відповідь на відзив, за змістом якої вона зазначає, що з січня 2018 вони припинили шлюбні відносини з відповідачем, але продовжували мешкати в одній квартирі, однак в різних кімнатах. Всі витрати зі сплати комунальних послуг та кредитних зобов`язань вони сплачували разом. Лише 28.02.2019 вона з дитиною виїхала з цієї квартири та мешкала у квартирі її батьків, що залишилася їй в спадок. Борг з оплати комунальних послуг міг утворитися лише в той період, коли вона в спірній квартирі вже не мешкала, оскільки з жовтня 2019 відповідач здає це житло в оренду. Щодо доводів відповідача по іпотечному договору зазначила, що зі змісту графіку погашення іпотечного кредиту загальна сума зобов`язання складається з основної суми кредиту, відсотків, послуг нотаріуса, страхування та комісії та становить 245790,72 грн. Заборгованість ОСОБА_2 станом на 17.07.2019 становила 78822,23 грн. За період з 06.01.2018 по 17.07.2019 сума становила 16470,00 грн., з яких ОСОБА_2 було сплачено лише 4000 грн. Тобто, до розірвання шлюбу сторонами спільно було сплачено за квартиру перший внесок у сумі 34470 грн. та за кредитним договором 162988,48 грн., а в загальній сумі 197438,49 грн., оскільки платіж за договором був фіксований 1365,50 грн. та не сплачувався у меншій сумі. З березня 2019 вона не брала участі у сплаті кредитних платежів та комунальних послуг, оскільки з жовтня 2019 відповідачем квартира надавалася в оренду.

Зазначила, що після розірвання шлюбу сторони в усній формі розподілили майно, саме в її власність відійшов кондиціонер вартістю 2021 грн., телевізор вартістю 3200 грн., люстра та три лампи вартістю 250 грн., плафон кухонний вартістю 100 грн., дитячий диван вартістю 2500 грн., радіатор опалення вартістю 750 грн., посуд та столові прибори, дитячий стіл з полицями та особисті речі її та дитини, тобто на загальну вартість 8821 грн. Відповідачеві відійшло у власність наступне майно: газова плита, яка перебуває у спільній квартирі, пральна машина вартістю 5000 грн. та холодильник вартістю 7000 грн., які згодом відповідачем були передані в користування його матері, ліжко вартістю 10000 грн., яке згодом відповідачем було продане, радіатор опалення та пластикові вікна, вартістю 25000 грн., 2 карнизи вартістю 200 грн., 2 гардини вартістю 500 грн., килимове покриття на підлогу вартістю 900 грн., 3 плафони вартістю 300 грн., кухонний гарнітур з кухонною мийкою вартістю 2500 грн., крани (1050 грн. та 800 грн.), шпалери вартістю 1500 грн., дзеркало з шухлядами та вбудована шафа, які ОСОБА_2 зазначив як спальний гарнітур, та його особисті речі, тобто на загальну вартість 49750 грн. Окрім того, відповідач не зазначив, що її батьком було придбано автівку для неї, яка була оформлена на відповідача та у 2015 ним продана за 70000 грн., після чого за 14500 доларів США ними було придбано автомобіль, який відповідач оформив на свого батька, після смерті якого її успадкував брат відповідача та продав її. Після чого ОСОБА_2 придбав автомобіль BMW на єврономерах, який дотепер перебуває в його розпорядженні. Окрім того, після смерті її батьків ІНФОРМАЦІЯ_2 вона з відповідачем продали земельну ділянку та дачний будинок в садовому товаристві за 2000 доларів США. Однак, відповідач, скориставшись її становищем після втрати в один день батьків та їх поховання ОСОБА_2 гроші присвоїв собі. Через деякий час після розірвання шлюбу відповідач придбав ще одну автівку у власність Chevrоlet Lacceti. Отже, сумісне нажите майно подружжя має вартість 182571,00 грн. Окрім того, ОСОБА_2 самостійно розпорядився гаражем, а за його матір`ю зареєстроване право власності на земельну ділянку у смт.Залізний Порт Херсонської області, в яку вони вклали 7000 доларів США. Просила задовольнити її вимоги в повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4.Позивач ОСОБА_5 10.12.2020 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

5.Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити.

6.Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що підтримує свою позицію, висловлену у відзиві.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

7.Ухвалою суду від 17.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків.

8.Ухвалою суду від 23.11.2020 прийнято до розгляду позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна, та відкрито загальне позовне провадження у справі, запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивачеві у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено підготовче судове засідання.

9. Ухвалою суду від 10.12.2020 заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто позивачу.

10. Ухвалою суду від 04.01.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

11.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 29.04.2006 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області складено відповідний актовий запис № 174, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище " ОСОБА_7 " (а.с.5).

13. ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.8).

14. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 28.02.2019, яке набуло законної сили 02.04.2019, шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано, з мотивувальної частини вбачається, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у січні 2018 року (а.с.6-7).

15. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 14 грудня 2019 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на " ОСОБА_10 " (а.с.10).

16. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.09.2015 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13,14).

17. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Соловар В.І., ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м. (а.с.16). Право власності ОСОБА_2 зареєстроване у КП "БТІ" 11.10.2011 за № 11918 в книзі 15 (а.с.21).

18. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.10.2020, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2011. На зазначену квартиру накладені обтяження № 11693987 від 06.10.2011 та № 11694096 від 15.12.2011 на підставі іпотечного договору від 06.10.2011 та договору відступлення прав вимоги № 210/11 від 15.12.2011 (а.с.22).

19. За відомостями Державної іпотечної установи від 09.10.2020, наданими у відповідь на запит ОСОБА_1 , заборгованість ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011 повністю погашена (а.с.23зв.).

20. Згідно з актом, затвердженим керівником комітету мікрорайону "Залізничний № 1" від 27.10.2020, ОСОБА_4 разом з чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 з жовтня 2011 були зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_2 . З березня 2019 по жовтень 2019 за зазначеною адресою ніхто не мешкав. З жовтня 2019 житло за адресою: АДРЕСА_2 , було здано власником ОСОБА_2 в оренду і до теперішнього часу там мешкають наймачі (а.с.24).

21. Згідно з копією ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.07.2020 позовна заява Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 про солідарне стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит залишена без розгляду (а.с.50).

22. Зі змісту договору поруки № ИК-05-2011-01 від 06.10.2011 вбачається, що ОСОБА_8 зобов`язалася відповідати перед ПАТ "Енергобанк" солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011 та додатковими угодами до нього, що включають грошові зобов`язання з повернення основної суми заборгованості (кредиту), сплату процентів за користування кредитом, пеня та штрафи, відшкодування за дострокове погашення кредиту (а.с.51-53).

23. Згідно з договором відступлення права вимоги № 210/11 від 15.12.2011 ПАТ "Енергобанк" передало, а Державна іпотечна установа прийняла всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011, укладеним з ОСОБА_2 , а також іпотечним договором та договорами поруки (а.с.58-61).

24. Зі змісту договору про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011 ПАТ "Енергобанк" зобов`язався надати ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100000 грн., на умовах строковості, повернення, забезпеченості, платності та з цільовим призначенням для придбання у власність окремої квартири за договором купівлі-продажу № 4084 від 06.10.2011. З графіку погашення іпотечного кредиту, який є додатком до цього договору, вбачається, що сума щомісячного платежу становить 1365,50 грн.(а.с.64-74).

25. Відповідно до іпотечного договору № ИК-05-2011 від 06.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Соловар В.І., ОСОБА_2 з метою належного виконання зобов`язання передав, в ПАТ "Енергобанк" прийняв в іпотеку двокімнатну квартиру зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.75-80).

26. 26.07.2019 Державна іпотечна установа звернулася до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 про солідарне стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011, що складається з 73980,72 грн. основного боргу, відсотків за користування кредитом в сумі 4404,66 грн., інфляційних втрат у сумі 436,85 грн., а на загальну суму 78822,23 грн. (а.с.81-89). З розрахунку заборгованості, доданого до позову, вбачається, що заборгованість за договором про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011 станом на 17.07.2019 становить 78822,23 грн. (а.с.90).

27. Згідно з довідкою Державної іпотечної установи від 25.06.2020, станом на 24.06.2020 заборгованість ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит № ИК-05-2011 від 06.10.2011 повністю погашена (а.с.92).

28. З наданих позивачкою оригіналів квитанцій вбачається, що за договором про ітотечний кредит на користь Державної іпотечної установи було сплачено щомісячні платежі, а саме: 07.06.2016, 06.08.2016, 02.09.2016, 06.10.2016, 06.11.2016, 06.12.2016, 04.01.2017, 07.02.2017, 07.03.2017, 07.04.2017, 07.05.2017, 07.06.2017, 07.07.2017, 05.08.2017, 06.09.2017, 06.10.2017, 07.11.2017, 05.12.2017, 11.01.2018, 02.02.2018, 12.03.2018 у сумі 1400 грн., 06.06.2018 - 2750 грн., 05.07.2018 - 1380,96 грн., 04.12.2015, 05.01.2016, 06.02.2016, 06.03.2016, 06.04.2016, 06.05.2016, 06.07.2016 - 1500 грн., 15.06.2018 - 1350 грн. (а.с.118-128).

V. Оцінка суду.

29.Згідно положень статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Положеннями статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

30.Положеннями статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 3 частини першої статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

31.Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того ж подружжя, який її спростовує.

32.Судом встановлено, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони по справі придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Надані сторонами докази щодо придбання в період шлюбу зазначеної квартири суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов?язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання вищезазначеного майна спільною сумісною власністю подружжя.

33.В той же час відповідачем у відзиві, а згодом і позивачкою у відповіді на відзив, було зазначено про здійснений між ними розподіл іншого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, ані позивачкою шляхом уточнення позовних вимог, ані відповідачем шляхом пред`явлення зустрічного позову такі вимоги не заявлялися, тому суд згідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справу виключно у межах заявлених вимог. Одночасно слід зазначити, що докази, які надані сторонами та не стосуються предмету спору (спірної квартири), судом до уваги не приймаються як неналежні.

34.Розмірковуючи над вимогами позивачки, суд виходить з того, що подружжям під час шлюбу було набуто спірну квартиру, право власності на яку на підставі договору купівлі-продажу було зареєстроване за відповідачем 11.10.2011 року. Тобто, саме з 11.10.2011 року відповідач став власником зазначеної квартири, а не після погашення заборгованості за кредитним договором. Також судом встановлено, що подружжям було спільно сплачено перший внесок за спірну квартиру (що визнається сторонами), та отримано кредитні кошти на покриття іншої частини вартості квартири.

35.При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Тобто, суд вважає встановленим, що оскільки кредитний договір був укладений з метою придбання квартири, він був укладений відповідачем в інтересах сім`ї, тому зобов`язання за цим договором також мали виконуватися сторонами спільно. Таким чином і спірна квартира, і зобов`язання за кредитним договором (тіло кредиту 100000 грн.) є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

36.Шлюбні відносини між сторонами були припинені у січні 2018, а розірвання шлюбу відбулося 28.02.2019. Однак, позивачкою надані оригінали квитанцій про внесення щомісячних платежів за договором іпотеки після припинення між ними шлюбних відносин, а саме 11.01.2018 (а.с.119), 02.02.2018 (а.с.124), 12.03.2018 (а.с.118), 06.06.2018 (а.с.120), 15.06.2018 (а.с.118), 05.07.2018 (а.с.119). Наявність оригіналів квитанцій у позивачки попри заперечення відповідача підтверджує її доводи в тій частині, що незважаючи на припинення між сторонами шлюбних відносин вона деякий час брала участь у сплаті щомісячних платежів за кредитним договором до того часу, поки не виїхала зі спірної квартири. Станом на 17.07.2019 заборгованість відповідача за кредитним договором становила 78822,23 грн. (а.с.90), відповідачем зазначена заборгованість була погашена самостійно, ця обставина визнається позивачкою.

37.На момент розподілу майна зобов`язання за кредитним договором виконані, заборгованість за цим договором відсутня, до того ж зустрічних вимог відповідачем про стягнення з позивачки частини сплачених ним самостійно кредитних платежів заявлено не було, що не позбавляє його права звернутися з такими вимогами до суду окремо. Тобто, в ході судового розгляду встановлено, що спірна квартира була придбана подружжям під час перебування в шлюбі, право власності на неї набуто з моменту реєстрації права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру, тобто вона є спільною сумісною власністю подружжя.

38.Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

39.Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 18.11.2020 по справі № 725/2561/16, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

40.Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить в першу чергу з того, що відповідачем не спростовано презумпцію поширення правового режиму спільного майна на зазначену квартиру, доказів, необхідних для спростування цієї презумпції, суду не надано. Окрім того, вартість квартири на теперішній час не встановлена, жодною зі сторін не надано суду доказів на її підтвердження.

41.Положенням ч.2 ст.72 СК України визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Таких обставин в судовому засіданні не встановлено.

42.Отже, частки подружжя у спільній власності є рівними. Суд вважає можливим здійснити розподіл майна згідно способу, запропонованому позивачкою, на думку суду саме такий спосіб захисту порушеного права позивачки є найбільш доцільним.

43.Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме квартиру слід визнати спільною сумісною власністю подружжя та розділити її між сторонами, визнавши за кожною з них право власності на 1/2 частку.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

44.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

45.Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1344,70 грн., який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна - задовольнити.

2.Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру

АДРЕСА_3 . Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2011.

4. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2011.

5. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору 1344,70 грн.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв