Справа № 368/1183/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І

при секретарі Назаренко А.І.

з участю представника боржників адвоката Матюшенкова Д.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик Київської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра»», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

представник заявника просить суд замінити стягувана ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", , у справі №368/1183/13-ц, видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника 1 та боржника 2 та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, обґрунтовуючи заяву наступним.

15.07.2013 року Кагарлицький районний суд Київської області ухвалив рішення по справі №368/1183/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №209/П/40/2007-840 від 24.10.2007 р. з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ "ФК "ДНШРОФІНАНСГРУП укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №209/11/40/2007-840 від 24.10.2007 р., перейшло до ТОВ «ФК» «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №209/П/40/2007-840 від 24.10.2007р., перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

26.08.2020 року між ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №209/11/40/2007-840 від 24.10.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" (Новий кредитор).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Враховуючи принцип обов`язковості виконання судових рішень, закріплений Основним Законом України, неприпустимо вважати, що заміна сторони виконавчого провадження можлива виключно за наявності відкритого виконавчого провадження при примусовому виконанні рішення суду.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із ЗУ «Про виконавче провадження».

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 9 жовтня 2019 року № 711/10368/2012 та від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передасться на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не є підставою для відмови в заяві про заміну сторони. При розгляді аналогічної заяви у справі № 711/10368/2012 Верховний Суд України у постанові від 9 жовтня 2019 року зазначив, що сплив строку па пред`явлення виконавчого листа до виконання не позбавляє права стягувача на його заміну у зобов`язаннях.

Зважаючи на викладене, є всі підстави для заміни стягувача по цій справі його правонаступником ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС".

Щодо видачі дубліката виконавчого документа.

15.07.2013 року Кагарлицький районний суд Київської області ухвалив рішення по справі №368/1183/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №209/П/40/2007-840 від 24.10.2007 р. з гр. ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника 1 відсутнє.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника 2 відсутнє.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо: боржника 1 на примусовому виконанні не перебуває; боржника 2 на примусовому виконанні не перебуває.

Згідно Акту ПАТ КБ «НАДРА» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті.

Оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена.

З моменту прийняття рішення державним органом про ліквідацію банку, його діяльність була припинена, закрито територіальні відділення банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, що обумовило втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо боржника 1 та боржника 2 невідомо та можливість встановлення відсутня.

Отже, виконавчі документи стягувачем втрачено. Відсутність виконавчих листів підтверджується актом ліквідатора ПАТ КБ « НАДРА» про втрату виконавчих листів.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконанню.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, унеможливлює його виконання.

ВС зауважив, що аналіз пункту 17.4 розділу ХНІ «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документів мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа, встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутні, виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Отже, право отримання стягувачем дублікату виконавчого документа не залежить від причин втрати виконавчого документу.

Проте вважають за необхідне пояснити поважність цих причин.

04.06.2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «НАДРА», якою фактично припинено нормальну діяльність банку.

Згідно законодавства України процедуру ліквідації та виконання обов`язку щодо ведення діяльності здійснював державний орган - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку.

Отже, попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів.

Позиція регулятора грунтується на тому, що банк повністю втрачає процесуальну дієздатність після винесення рішення НБУ про прийняття постанови про відкликання ліцензії та ліквідацію.

Повноваження органів управління банку, що ліквідується, покладаються на Фонд. З аналізу норм Закону України «Про банки та банківську діяльність», зокрема п. 2 ст. 48 випливає, що основною функцією Фонду в процесі ліквідації банків с організація відчуження всіх активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, до яких входять і права вимоги за кредитними договорами і аж ніяк не здійснення завдань щодо реального стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В даному випадку, через обставини, що не залежали від ПАТ КБ «Надра», який втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами у примусовому порядку з 04.06.2015 року, що унеможливило ефективне, прозоре управління проблемною заборгованістю банків з державною участю.

Отже, ліквідація Банку, припинення основної діяльності банку, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, що також не залежала від первісного стягувана - Банку, вплинуло на факт втрати оригіналів виконавчих листів.

Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника 1 та боржника 2 відсутні.

Згідно Акту ПАТ КБ «НАДРА» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені у зв`язку з проведення процедури ліквідації банку, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено трирічний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Первісним стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа щодо боржника 1 та боржника 2 з причин його втрати.

Крім того, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання припав на період ліквідації банку, та, як було зазначено вище, це призвело до припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників.

Строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від попереднього кредитора в особі банку ПАТ КБ «Надра».

За рішенням НБУ у банку було запроваджено процедуру ліквідації, через яку фактично було припинено нормальну діяльність банку. Процедуру ліквідації здійснював Фонд - державний орган, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку.

Отже, попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів.

Отже, саме процедурою ліквідації банку, якою припинено основну діяльність банку, змінено весь склад керівництва, закрито територіальні відділення банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, обумовлено втрату оригіналів виконавчих листів та пропущений процесуальних строків.

Так, у справі «Bellet v. France» міжнародна установа зазначила, що «ст.6 конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що в інституті поновлення пропущених строків вирішення посадовою особою або державним органом будь-якого питання на власний розсуд має особливо важливе значення. Під час розгляду подібних вимог мають враховуватись конкретні обставини справи. Крім того, можна зробити висновок, що під час розгляду заяв про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання мають враховуватись також інші принципи верховенства права, наприклад, принцип обов`язковості судових рішень. Трактуючи цей принцип ЄСПЛ зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін.

Рішення суду від 15.07.2013 року, яке ухвалив Кагарлицький районний суд Київської області, про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконується, а пропущення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не дає можливості заявнику звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, що порушує норми чинного законодавства та рішення ЄСПЛ.

Таким чином, перебування ПАТ «КБ «НАДРА» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.

Тривале невиконання рішення суду викликає у відповідача хибне переконання про необов`язковість його виконання та завдає шкоди репутації всій судовій системі України.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У своїй практиці розгляду заяв щодо виконання рішень судів Верховний суд України неодноразово зазначав, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відмова суду у видачі дублікату виконавчого документа для пред`явлення виконавчого документу на виконання фактично буде означати, що рішення суду буде не виконане.

Верховний суд у Постанові від 9 грудня 2019 року у справі №2-3627/09 дійшов наступних висновків: «Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.ст. 23, 431, 433, 442 ЦПК України вимоги щодо заміни сторони виконавчого провадження, видач: дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягають розгляду судами першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Вимоги даної заяви поєднуються одним кредитним договором, розглядом однієї справи, тим самим складом учасників, і тим же судом.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відмова суду в прийнятті заяв, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією і процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана і виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має праве звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Представник стягувача в особі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» в судове засідання не з`явився, подавши заяву, про розгляд справи у відсутність представника заявника.

Представник стягувача в особі Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра»» в судове засідання не з`явилося, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, клопотань та заяв не надсилало.

Представник боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Матюшенков Д.В. вимоги заяви не визнав та просив відмовити у задоволенні в повному обсязі.

Суд, вислухавши представника боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Матюшенкова Д.В. та дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, 01 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Банк «Надра»» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15 липня 2013 року Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено рішення, яким було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно із із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» заборгованість на загальну суму 8 076,64 дол. США, що еквівалент у гривнях згідно офіційного курсу НБУ становить 64 556 грн. 61 коп. та судові витрати в сумі 645 грн. 57 коп. понесені по сплаті судового збору. (а.с. 39-41).

Що стосується вимог заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, то суд зазначає наступне.

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ "ФК "ДНШРОФІНАНСГРУП укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №209/11/40/2007-840 від 24.10.2007 р., перейшло до ТОВ «ФК» «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (а.с. 60-64).

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №209/П/40/2007-840 від 24.10.2007р., перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» (а.с. 65-66).

26.08.2020 року між ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №209/11/40/2007-840 від 24.10.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" (Новий кредитор) (а.с. 67-74).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім`я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ст. 512 ЦК України право вимоги щодо сплати боргу за кредитним договором від 15.07.2013 року від ПАТ « КБ «Надра»» перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»».

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із норм Конституції України , ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України , Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо. Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус»» у повному обсязі відповідає за всіма договорами, що перейшли до нього за договорами купівлі-продажу кредитного портфелю, договору відступлення права вимоги від ПАТ «КБ «Надра»», відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦПК України, при цьому всі правовідносини й умови договорів повністю зберігаються, що не вимагає переукладення чинних договорів або внесення до них будь-яких змін.

Відповідно до п. 11 узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з огляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах.

Таким чином, до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» перейшли права первісного кредитора ПАТ «КБ «Надра»» у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому суд вважає, що заява в цій частині вимог є підставною та підлягає до задоволення.

Що стосується вимог заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 15.07.2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» заборгованість на загальну суму 8 076,64 дол. США, що еквівалент у гривнях згідно офіційного курсу НБУ становить 64 556 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 61 коп. та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» судові витрати в сумі 645 (шістсот сорок п`ять) грн. 57 коп. понесені по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення було видано чотири виконавчі листи та направленні позивачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 52-53).

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові відповідача ОСОБА_1 , відкриті виконавчі провадження відсутні (а.с. 75).

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові відповідача ОСОБА_2 , відкриті виконавчі провадження відсутні (а.с. 76).

Згідно Акту про втрату виконавчих листів від 04.08.2020 р. наданого разом із заявою заявника встановлено, що між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" було укладено Договір відступлення прав вимоги від 04.08.2020 року № GL48N718070_А 102, за якими банком було відступлено право вимоги за кредитними договорами згідно додатків. Всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ «КБ «НАДРА», передано ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" при укладенні договору про відступлення прав вимоги. ПАТ «КБ «НАДРА» надає перелік виконавчих документів, які були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА», у зв`язку зі зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень Банку та звільнень всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ.

Згідно довідки від Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 28.01.2021 р. ОСОБА_1 про те, що станом на 01.02.2021 р., згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий документ №368/1183/13-ц від 15.07.2013 року на виконання до відділу не надходив.

Згідно довідки від Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 28.01.2021 р. ОСОБА_2 про те, що станом на 28 01.2021, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий документ №368/1183/13-ц від 15.07.2013 року на виконання до відділу не надходив.

Таким чином, у ПАТ «КБ «НАДРА» відсутні оригінали виконавчих документів за відступленими ТОВ «ФК «Еліт фінанс» кредитними договорами, оскільки були втрачені представниками ПАТ «КБ «НАДРА» (а.с.72-73).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Отже строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі становив один рік.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б об`єктивну неможливість первісного стягувача та його правонаступника вчинити всі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така ж правова позиції викладена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15 та від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Враховуючи викладене, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11.

Таким чином, суд приходить висновку, що заявником не подано до суду належних та допустимих доказів, які б надавали правову можливість поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак заява про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання задоволенню не підлягає.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.

На підставі викладеного та керуючись розділом VI ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра»», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», , у справі № 368/1183/13-ц.

У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається Київського апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.02.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко