Справа № 369/5894/19
Провадження № 2/369/2556/21
28.01.2021 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Моргун А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом і за законом,
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, суду надана заява про розгляд справи представника позивачів, позов підтримали і просили задовольнити.
У судове засідання представник відповідача Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Оскільки відповідач неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а представник позивачів не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно повідомлення КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» № 245 від 22.02.2019 з огляду інвентарної справи право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано. Однак, земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що підтверджується витребуваними ухвалою суду матеріалами спадкової справи № 4/2018. Окрім того, позивачами надано суду належним чином завірену копію Технічного паспорта на будинок садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 16 жовтня 2020 року. Технічний паспорт містить відмітку про проведення технічного обстеження і встановлення його надійної та безпечної експлуатації. Будинок введено в експлуатацію, що підтверджується рішенням виконкому Тарасівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 28.01.1993 за № 6/1. Доказами належності спадкодавцю вказаного жилого будинку є також наявні в матеріалах справи копії Будівельного паспорту на земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , Рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради народних депутатів від 11 листопада 1985 року про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 , Акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, рішення Тарасівської сільської ради народних депутатів від 19 липня 1985 року № 56/5 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 в с. Тарасівка», Наказу № 82 по радгоспу «Тарасівський» від 01 липня 1986 року, Акту Тарасівського виконавчого комітету Державного прийняття в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 25 грудня 1992 року, Будинкової книги для прописки громадян в будинку АДРЕСА_1 .
Слід зазначити, що у Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Слід зазначити, що момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.
При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.
За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.
Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно вимог ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Керуючись ст. ст. 9, 13, 41, 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 376, 392, 1216, 1218, 1233, 1235, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 264, 268, 280, 281 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом і за законом задовольнити.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Інформація про позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Л.М. Ковальчук