Справа №718/2797/21
Провадження №2-о/718/215/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Харабара А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, що в жовтні 2021 року вона звернулася до ГУПФ із заявою про призначення пенсії за віком. Управлінням їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки необхідно представити ряд первинних документів, для підтвердження загального стажу роботи, однак в архівних довідках є розбіжності, є відомості про те, що ОСОБА_2 - * працювада в колгоспі «Прогрес», так як по всіх інших документах значиться як « ОСОБА_2 », що суперечить ряду документів, а тому просила заяву задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_3 через канцелярію суду подала заяву про підтримання заявлених вимог і просила справу розглянути без її участі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності учасників справи, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Так, ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод убачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та « ОСОБА_2 », є однією і тією ж особою, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 03.03.1998 року (а.с. 5-7), ІПН: № НОМЕР_2 (а.с.8), свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25.05.1985 року (а.с.9), свідоцтвом про народження, видане повторно серії НОМЕР_4 від 18.07.2019 року (а.с10) та довідкою виконавчого комітету Кіцмансьої міської ради Чернівецького району Чернівецької області № 379 від 05.11.2021 року.

За вищенаведених та встановлених судом обставин наявні підстави для задоволення заяви.

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 234, 256-259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 ахівних довідок №1/12/486 та №1/12/487 від 16.09.2021 року, які видані трудовим архівом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М. Мізюк