Провадження №2/748/128/21
Єдиний унікальний № 748/2865/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

Головуючої - судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Красній О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,-

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємицею за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я.

11 грудня 2020 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій також зазначає про підтримання позовних вимог та про задоволення позову ( а.с. 28).

Відповідач - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської област в підготовче засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с. 53).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надано письмову заяву, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

З довідок №285 та № 286 від 02.07.2020, виданих виконкомом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на підставі погосподарських книг за 1975-1999, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , був побудований ОСОБА_2 у 1975 році. Дане домоволодіння згідно погосподарського обліку було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 з 1975 року, яким він володів до дня смерті, але правовстановлюючого документу на будинок не отримував; на підставі земельно-кадастрової книги, земельна ділянка за вказаною адресою була зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 і надавалась йому колгоспом під забудову ( а.с.6-7).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідок № 61, 62 від 19.01.2021, виданих виконкомом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на підставі погосподарських книг за 1986-1990, також встановлено, що господарство по АДРЕСА_1 відносилось до категорії „колгоспний двір, головою колгоспного двору був ОСОБА_2 , членом двору була його дружина - ОСОБА_1 ( а.с. 57).

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як колишні члени колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями, тобто по 1/2 частині кожен.

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 , до спадкового майна належить 1/2 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд.

Згідно копії спадкової справи № 767/2003, яка надійшла із Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 36-43), встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння, нотаріусом не видавалося.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 стала мати право на вказане вище домоволодіння в цілому, а саме, на 1/2 частину як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка та на 1/2 частку, що належала їй, як колишньому члену колгоспного двору.

З довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 438 від 30.07.2020 вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , станом 01.01.2013 та 30.07.2020, не зареєстровано (а.с. 8).

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

В зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , позивачу було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що відображено в листі Державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. від 30.09.2020 року (а.с. 21).

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею свого права на спадщину за законом в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Суд вважає, що в даному випадку наявністю вказаної відмови у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори доведено неможливість позасудового оформлення права на спадщину на вказаний будинок через відсутність на нього правовстановлюючих документів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 , після смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , можливо визнати право власності на спірне домоволодіння в цілому.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 200, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 15,16, 328, 392 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, , місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 50, смт Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15552.

Суддя: С.П. Меженнікова