Справа № 136/261/20
провадження № 2/136/69/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності по спадкуванню за законом на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом проти Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою визнати за позивачем право власності на цілий житловий будинок - «А» (загальною площею - 68,7 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м.); прибудову - «а»; ганок; сарай-літню кухню - «Б»; сарай - «б»; сарай - «62»; сарай - «В»; погріб - «б/п»; сарай - «Г»; погріб - «п/Г»; огорожу - «№1»; ворота - «№2»; хвіртка - «№3», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок із по господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Позивач спадщину прийняла у порядку та строки діючого законодавства. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Утім у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копії свідоцтва про народження позивача; копії технічного паспорту; довідки органу місцевого самоврядування; копії свідоцтва про смерть брата та матері позивача; копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2018; копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; постанова нотаріуса від 11.02.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копії довідки щодо ринкової вартості будинку.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.03.2020 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, судом витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори: матеріали спадкової справи №84/2007 до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.10.2020 канцелярією суду було одержано заяву відповідача, у якій він просив суд розглянути справу за відсутності представника органу місцевого самоврядування, не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 22.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просив його задовольнити.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне.

Як зазначено в позові, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок із по господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Позивач спадщину прийняла у порядку та строки діючого законодавства. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Постановою Липовецької державної нотаріальної контори від 11.02.2020 позивачу відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за АДРЕСА_1 , оскільки даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим. Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою захисту його прав у судовому порядку.

Суд, вирішуючи питання про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходить з наступних мотивів та норм права.

Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що житловий будинок за АДРЕСА_1 . належить до суспільної групи колгоспний двір, головою якого зазначено ОСОБА_2 .

Із відомостей органу місцевого самоврядування, які відображені у довідці від 15.01.2020 за №012-12/7 встановлено, що станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору вищевказаного житлового будинку був ОСОБА_2 , а членами - дружина ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частині.

З матеріалів спадкової справи №84/2007 заведеної до майна померлого ОСОБА_2 , судом встановлено, що дружина спадкодавця ОСОБА_3 відмовилась від належної їй частки на користь дочки ОСОБА_1 , про що надала заяву до нотаріальної контори відповідного змісту.

Позивач спадщину прийняла після смерті ОСОБА_2 до складу якої увійшов житловий будинок, що є предметом даного спору, утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси позбавлена можливості за обставин незалежних від її волі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 200, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницьької області (місцезнаходження: Вінницька обл., Липовецький р-н, с. Іванька, вул. Котовського, 80) про визнання права власності по спадкуванню за законом на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житловий будинок - «А» (загальною площею - 68,7 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м.); прибудову - «а»; ганок; сарай-літню кухню - «Б»; сарай -«б»; сарай - «62»; сарай -«В»; погріб - «б/п»; сарай - «Г»; погріб - «п/Г»; огорожу - «№1»; ворота - «№2»; хвіртка - «№3», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко