Ухвала

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 0417/2-4360/2011

провадження № 61-1876ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «АкцентБанк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом до публічного акціонерного товариства «АкцентБанк» (далі - ПАТ «АкцентБанк»), ОСОБА_1 , у якому просило: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитно-заставним договором від 31 січня

2007 року № KIO0GK00830365 у розмірі 46 004,87 доларів США, що відповідно до повідомлення Національного Банку України складає 366 658,86 грн; з ПАТ "Акцент-банк", ОСОБА_1 солідарно заборгованість

у розмірі 200,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 21 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ПАТ «АкцентБанк»,

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KIO0GK00830365 від 31 січня 2007 року, яка станом на 19 серпня 2011 року склала, 37 064,28 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України

від 18 серпня 2011 року складає 295 402,31 грн, яка складається

з заборгованості за тілом кредиту 26 927,11 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 10 137,17 доларів США.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ПАТ «Акцент Банк» на користь

АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 200,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

04 лютого 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 7 383,49 доларів США та комісії у розмірі 1 582,20 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У заяві, поданої до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст постанови Київського апеляційного суду вони отримали 04 січня 2021 року, що підтверджено належними доказами.

Згідно відомостей Державного реєстру судових рішень постанова Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року зареєстрована

08 грудня 2020 року, а оприлюднена 09 грудня 2020 року.

За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права

та порушення норм процесуального права, та зазначає шо постанова апеляційного суду прийнята без урахування висновку Верховного Суду, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, але не зазначає конкретні постанови Верховного Суду, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» процесуальний строк для подачі касаційної скарги на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня

2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року.

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 21 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 рокузалишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 10 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць