Справа № 686/3559/21
Провадження № 2-з/686/30/21
УХВАЛА

09 лютого 2021 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Мазурок О. В.,

секретар Колісник Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому, в порядку ст.247 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позову про стягнення з ПП «РУДПОЛ» грошових коштів, шляхом накладення арешту на нерухоме майно приватного підприємства «РУДПОЛ» (), а саме: приміщення артезіанської свердловини №1746 загальною площею 28,3 кв.м., яке розташоване за адресою

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна:22097545; приміщення цеху розливу газованих напоїв пл.. 417,4 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 3674330; виробничу базу по розливу напоїв загальною площею 957, 2 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 34119722.

На обґрунтування заяви вказала, що з 2004 року по 22.01.2021 року вона була директором ПП «РУДПОЛ». У зв`язку із тим, що підприємство постійно знаходилось в поганому матеріальному стані, не володіло коштами для здійснення виплат працівникам заробітної плати, здійснення іншого необхідного фінансування, забезпечення роботи підприємства, нею постійно надавалась для нього поворотна фінансова допомога.

В період 2017 2020 роки між нею та приватним підприємством «Рудпол» було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги, за якими нею було надано підприємству безпроцентну фінансову допомогу на загальну суму 4980811 гривень 49 копійок . Відповідач, отриману від неї раніше поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 4980811,49 грн. у строки встановлені відповідними договірними домовленостями, тобто до 31.01.2021 року не повернув. Жодних коштів позивачеві договірних зобов`язань повернуто не було.

На даний час існує реальна загроза, що відповідач, з метою перешкоджання виконання рішення суду, та звернення стягнення на майно в результаті його виконання, вчинить дії спрямовані на його відчуження, що призведе до порушення її прав як позивача, кредитора у зобов`язанні, суб`єкта звернення до суду, який насамперед звернувся за отриманням реального способу захисту прав та інтересів, зумовить невиконання завдань цивільного судочинства.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність наведених обґрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з наступних підстав: відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18, від 03 липня 2019 року у справі №127/220/19.

Крім того, у заяві про арешт нерухомого майна відповідача, позивач не вказав відомостей щодо вартості нерухомого майна, що обмежує суд у можливості оцінити співмірність заявлених заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, суд знаходить заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню. Заявлений спосіб забезпечення позову є не обгрунтованим та не доведеним суду.

Керуючись ст.ст. 149-159, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно приватного підприємства «РУДПОЛ» (), а саме: приміщення артезіанської свердловини №1746 загальною площею 28,3 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна:22097545; приміщення цеху розливу газованих напоїв пл.. 417,4 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 3674330; виробничу базу по розливу напоїв загальною площею 957, 2 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 34119722, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Мазурок