Ухвала

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 588/1506/19

провадження № 61-906ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у вказаній справі.

Укасаційній скарзі ОСОБА_1 , серед іншого, зазначає підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо можливості розділення малолітніх дітей. При цьому не зазначає, щодо застосування якої конкретно норми права відсутній такий висновок.

Таке обґрунтування не можна визнати належним, оскільки при касаційному оскарженні судових рішень з наведеного пункту має зазначатись конкретна норма права, що регулює спірні правовідносини, з приводу застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи, що у касаційній скарзі не наведене належне обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої у пункті 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційну скаргу в частині цієї підстави касаційного оскарження належить повернути скаржнику.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дітейта за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дітей, в частині підстави касаційного оскарження, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, повернути скаржнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук