Ухвала

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 206/2069/19

провадження № 61-8826ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, ОСОБА_4 , про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

24 травня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, який продовжувався ухвалою від 01 липня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Ухвала Верховного Суду від 01 липня 2021 року про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги неодноразово надсилалась ОСОБА_1 на останню відому судові адресу, вказану заявником у касаційній скарзі, проте повернулася на адресу Верховного Суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

ОСОБА_1 про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи суд не повідомляла.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, однак станом на 02 грудня 2021 року вимоги ухвали Верховного Суду від 01 липня 2021 року не виконано і відомості про те, що заявник вживала заходів щодо усунення недоліків скарги у Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутні, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з положеннями частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За приписами частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов