Справа № 666/4894/15-ц
Провадження № 2/664/59/21
28 січня 2021 року Цюрупинський районний суд
в складі: судді Яценка О.М.,
секретар судового засідання Брустман О.М.,
за участю: представників позивача - Старюк В.А., ОСОБА_2,
представника відповідача - Прокоф`євої Л.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк» про повернення коштів, незаконно знятих з рахунків банківського вкладу,-
Відповідачем до суду подано відзив на позов, у якому зазначено, що вони позовні вимоги не визнають, оскільки вважають, що правовідносини, які виникли між сторонами, є деліктними та пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої кримінальним правопорушенням працівником банку. Вважають, що невідповідність у квитанціях позивач мала змогу помітити раніше, оскільки мала вільний доступ до своїх рахунків, що підтверджується випискою по банківському рахунку, у зв`язку із чим присутня недбалість позивача. Крім того, квитанції, надані позивачем, вважають такими, що оформлені із порушення Інструкцій, тому вони є неналежними доказами, проте доказів зазначених обставин суду надати не мають змоги. У зв`язку із вищевикладеним, просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позивачем, від імені якої діяв адвокат Старюк В.А., до суду надано відповідь на відзив, у якому зазначено, що між сторонами виникли саме договірні зобов`язання, що випливають з цивільних договорів банківських вкладів. Наявність відкритого кримінального провадження не позбавляє позивача права на захист у цивільному судочинстві, зокрема шляхом звернення до суду із позовом саме до банку, а не до його працівника, оскільки останній діє від імені банку та банк є належним відповідачем у справі саме як сторона договору банківського вкладу. Крім того, надані стороною позивача докази є належними та допустимими доказами, отримані у встановленому законодавством порядку. У зв`язку із вищевикладеним, вважають позовні вимоги про повернення коштів, незаконно знятих з банківських рахунків, із врахуванням депозитних відсотків, а трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки повернення коштів з банківського вкладу є саме грошовим зобов`язанням, обґрунтованими та просять їх задовольнити.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала у Херсонському регіональному управлінні ПАТ «УкрСиббанк», відділенні № 145, іноді працювала замість касира, приблизно у 2011-2012 р.р.. З грошовими коштами у відділеннях банку працювали лише касири, доступ до каси мали лише вони та начальник відділення. Після закінчення роботи касир блокує комп`ютер з метою упередження доступу інших осіб. Щодо того чи приймала, чи видавала вона грошові кошти не пам`ятає, підтвердила, що на квитанціях № 68, № 82, № 84 наявний її підпис, на інших квитанціях підпис не її. Свідкові відомо, що у відділенні № 145 ПАТ «УкрСиббанк» були й інші випадки щодо привласнення грошових коштів клієнтів
Заслухавши представників сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить наступних висновків.
За період з 27.12.2010 р. по 26.12.2013р. на вкладний (депозитний рахунок) № НОМЕР_1 UAH, належний позивачу, зараховувалися певні кошти в гривні. Факт поповнення грошових коштів підтверджується випискою/рухом коштів по вкладному рахунку № НОМЕР_1 UAH станом по червень місяць 2015 року включно, квитанціями на зарахування коштів. Всього було внесено на рахунок № НОМЕР_1 UAH 126462,00 грн., що співпадає з касовими документами банку (випискою банку). За період з 16.07.2010 р. по 09.01.2014 р. невідомою особою (особами) з рахунку неодноразово знімалися грошові кошти у різних сумах, всього було знято (з урахуванням депозитних процентів) 132486,00 грн..
За результатами судової почеркознавчої експертизи судовим експертом Десятник А.В. зроблено висновок № 1744 від 25.05.2016 року, в якому підтверджується, що досліджуваний підпис, розташований у графі «Підпис отримувача» в усіх наданих на експертизу заявах на видачу готівки виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Вказане підтверджує, що позивач не давала банку розпорядження (заяв) на видачу вказаних готівкових коштів.
Згідно ч. 1 статті 1061 ЦКУ, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За період з 10.12.2009 року по 02.04.2013 року вкладником неодноразово вносилися на депозитний рахунок № НОМЕР_1 EUR певні кошти у валюті «євро». Факт поповнення грошових коштів підтверджується наданою банком випискою з рахунку/руху коштів; виписки з рахунку також свідчать про те, що за період з 26.10.2010 року по 12.04.2013 року з рахунку № НОМЕР_1 EUR невідомими особами, без відома вкладника, періодично знімалися грошові кошти. Згідно розрахунків, які додаються до позовної заяви, за зазначений період з рахунку № НОМЕР_5 позивача були несанкціоновано зняті кошти у розмірі 3395,00 євро.
За результатами судової почеркознавчої експертизи судовим експертом Десятник А.В. зроблено висновок № 5023 від 10.12.2015 року, яким підтверджено, що досліджуваний підпис, розташований в графі «Підпис отримувача» в наступних документах :заява на видачу готівки №55 від 26 жовтня 2010 р. на суму 500,00 євро.; заява на видачу готівки № 91 від 24 лютого 2012 р. на суму 795,00 євро ; заява на видачу готівки № 38 від 12 квітня 2013 р. на суму 600,00 євро - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Вирішити питання, чи виконаний досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1. у графі "Підпис отримувача" наданої на дослідження заяви на видачу готівки № 17 від 30 грудня 2011 року на суму 1500.00 євро ОСОБА_1 , чи іншою особою, не виявляється можливим з причин відсутності однозначності в оцінці ознак, що різняться та збігаються.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до п.1.1. розділу 1 договорів, банк приймає на зберігання від вкладника (позивача) або для нього грошові кошти (вклад) та зобов`язується виплачувати вкладнику таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених цим договором. При надходженні грошових коштів від іншої особи вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.
Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною 1 статті 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Позивач вибрала в якості способу судового захисту цивільне судочинство та просить повернути належні їй грошові кошти на підставах, передбачених нормами цивільного права, зокрема, частини 2 статті 1060 та статті 1073 ЦК України.
При порушенні банком своїх договірних зобов`язань, передбачених нормами ч.2 ст. 1060 (повернення суми вкладу на першу вимогу вкладника) та статті 1073 ЦК України (правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта), банк зобов`язаний повернути грошові кошти вкладника на умовах укладених між ним та банком договорів. Згідно вимоги статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, відповідно до вищевикладеного, позивач набув права на стягнення з відповідача разом з договірними депозитними процентами також 3 (трьох) процентів річних за період невиконання грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не виконав своїх обов`язків по поверненню суми коштів з депозитних вкладів, тому суд приходить до висновку, що дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують права позивача, як вкладника та клієнта банку. Не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у цій валюті.
Суд не бере до уваги заперечення відповідача, щодо незаконності та не обґрунтованості позовних вимог з підстав того, що позивачу необхідно звертатися з такою вимогою до особи, яка вчинила злочин та безпідставно зняла грошові кошти, перебуваючи у трудових відносинах з установою банку, оскільки судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» склалися договірні відносини з приводу відкриття та розміщення грошових коштів на депозитних рахунках, про що в свою чергу не заперечував представник відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 223, 229, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 11, 526, 610, 629, 1058, 1059, 1060, 1071, 1073 ЦК України, суд -
Позовнi вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд.
Позивач - ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О.М. Яценко