30.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/8440/21
Провадження № 2/205/3353/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 вересня 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем, який 24 жовтня 2019 року розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилося троє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з нею в орендованій квартирі, неповнолітні діти знаходяться на її утриманні. Неповнолітній ОСОБА_4 з вересня 2021 року навчається на 1 курсі денного відділення Дніпровського технолого-економічного фахового коледжу на контрактній основі, стипендію не отримує. Відповідач сплачує на утримання двох дітей орієнтовно 2000 грн. 2500 грн. в місяць, однак, такі виплати мають нестабільний характер та існує ймовірність того, що він припинить матеріально забезпечувати неповнолітніх дітей, оскільки він має нерегулярний дохід так, як офіційно не працевлаштований. Крім того, враховуючи вік та стать дітей, навчання їх в старшій школі та коледжі, це потребує значних витрат на придбання продуктів харчування, одягу, засобів особистої гігієни, а також витрат пов`язаних з навчанням, додатковими заняттями з метою покращення знань, розвитку здібностей молодшої дитини та її оздоровлення, тому необхідною сумою на утримання двох неповнолітніх дітей буде 3000 грн. на кожну дитину щомісяця. На підставі викладеного вона звертається до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 3000 грн. на кожного, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні 23 листопада 2021 року позивач підтримала вимоги викладені у позовній заяві, але погодилась зменшити розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача до 2000 грн. на кожну дитину, зазначив, що відповідач допомагає коштами на утримання дітей, але цих коштів не вистачає для утримання дітей.

У судовому засіданні 23 листопада 2021 року відповідач визнав свій обов`язок щодо утримання дітей, пояснив, що офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, і погоджується на стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. на двох дітей, оскільки він постійно бачиться з дітьми та надає їм кошти на особисті потреби, а заявлений розмір аліментів у сумі 4000 на місяць позбавить його можливості особисто купувати дітям подарунки та надавати кошти на їх особисті потреби. Крім того, у них є ще спільна повнолітня дитина син ОСОБА_6 , 2001 року народження, якому він також за його потреби надає фінансову допомогу.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн. на двох дітей, щомісяця.

Від відповідача надійшла заява в якій він визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн. на двох дітей, просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 20 вересня 1997 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Соломянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 145 (а. с. 7), який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили 03 грудня 2019 року (а. с. 11).

Від подружнього життя сторони мають трьох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис № 411 (а. с. 8), та неповнолітніх: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 814 (а. с. 9) і доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1665 (а. с. 10).

Також судом встановлено, що діти сторін проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 20/10-1 від 20 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно з 20 січня 2020 року по теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації та разом з нею проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 22), та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до довідки № 519 від 30.08.2021 року ОСОБА_4 , 2006 року народження, зарахований на 1 курс денного відділення Дніпровського технолого-економічного фахового коледжу на контрактній основі, стипендію не отримує, термін закінчення коледжу січень 2025 року (а. с. 13).

Згідно із довідкою про доходи від 28 вересня 2021 року №0000-000001 у вересні ОСОБА_1 , яка працює у Громадській організації «Інститут громадської експертизи» на посаді аналітик консалтингової інформації отримала дохід у твердій грошовій за період з 02 вересня 2021 року по 15 вересня 2021 року сумі в розмірі 3354,00 грн. (а. с. 28).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У цьому випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має.

Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів

Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно із ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, з урахуванням вимог діючого законодавства, а також те, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, відповідач хоча офіційно не працевлаштований, однак є працездатною особою, тому суд вважає, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям.

Відповідач у судовому засіданні визнав свій обов`язок брати участь в утриманні дітей та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 2500 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я, а також про наявність на його утриманні інших дітей та непрацездатних осіб суду не надано. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала щодо надання відповідачем фінансової допомоги на утримання дітей, але зазначила, що вказані кошти не завжди надавались вчасно, також їх потрібно постійно випрошувати у відповідача, та враховуючи, що вона орендує житло та підлітковий вік дітей, їй на цей час доводиться витрачати на їх утримання значну суму коштів, яких їй не вистачає, а тому і була вимушена звернутися до суду.

Разом з тим, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, а також те, що позивачем не надано суду об`єктивних доказів того, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти саме у розмірі 4000 грн. на двох дітей, оскільки кошти на навчання, додаткові заняття, розвиток здібностей відносяться до додаткових витрат на утримання дитини.

Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги інтереси дітей, їх вік, а також матеріальне становище сторін, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на дітей у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі по 1750 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки відповідач, будучи батьком дітей зобов`язаний їх матеріально утримувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання дітей з дня подання позову до суду, тобто з 28 вересня 2021 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі в розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 7, 55, 84, 141, 180 184, 191 СК України, ст. ст. 12, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_6 ) аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1750 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 28 вересня 2021 року.

Допустити негайне виконання рішення у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_5 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.П. Терещенко