АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2021 року

м. Чернівці

Справа № 725/1369/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 вересня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вольська-Тонієвич О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованого гаража, що знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 та привести вказану земельну ділянку в попередній стан.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Також йому на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, яка знаходиться по АДРЕСА_2 .

По сусідству з його будинком розташоване будинковолодіння відповідача ОСОБА_2 , який у 2018 році розпочав будівництво гаражу на межі їх земельних ділянок на відстані 1 метра до житлового будинку, де проживає позивач.

Після закінчення будівельних робіт, збудований гараж повністю закрив вікно на першому поверсі та частково в житловій кімнаті на другому поверсі квартири позивача, у зв`язку із чим туди не потрапляє сонячне світло.

Внаслідок влаштування чотирьохскатного даху на стіну будинку, де проживає позивач, почали попадати атмосферні опади, внаслідок чого відбувається замокання стін.

Всі ці роботи відповідач проводив на земельній ділянці, яка йому не належить на праві власності.

У зв`язку із вищенаведеним, позивач неодноразово звертався до Інспекції ДАБК Чернівецької міської ради із заявами про проведення перевірки, за результатами якої відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та видано припис про зупинення будівельних робіт.

Однак відповідач не виконав вказаний припис та продовжив проводити будівельні роботи.

Факт невідповідності збудованого відповідачем гаражу вимогам будівельних, санітарних і протипожежних норм підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи №2 від 17 лютого 2021 року.

Враховуючи, що будівництво гаража проведено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу та з порушенням будівельних норм і правил, така будівля вважається самочинним будівництвом.

Оскільки дане будівництво чинить позивачу перешкоди у користуванні його власністю та порушує його права, така будівля підлягає знесенню відповідачем за його рахунок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_2 є власністю територіальної громади міста Чернівці, позивач у такому випадку зобов`язаний довести наявність порушення його прав, зокрема наявність перешкод, і у разі наявності порушення його прав - довести відсутність можливості усунення таких порушень у інший, менш радикальний спосіб, аніж знесення спірного гаражу.

Проте ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження неможливості перебудови відповідачем об`єкту самочинно збудованого гаража, за якої йому б не створювалися перешкоди у користуванні належним майном.

Окрім того, з позовом про зобов`язання особи провести перебудову може звернутися лише відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.

Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва також перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Разом з тим, уповноваженими особами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради не було видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_1 мав право на звернення до суду із вказаним позовом, а правовий висновок суду першої інстанції щодо виключного права на звернення з такою вимогою відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування є незаконним та таким, що обмежує право позивача на захист його прав та інтересів.

Позивачем були використані всі можливі менш радикальні методи з метою вирішення даного спору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші сторони відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.17-19).

Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку, позивачу ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0692га, яка розташована по АДРЕСА_2 (а.с.20).

Вказана земельна ділянка межує із домоволодінням відповідача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин від 15 жовтня 2020 року, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 в період з 2000 року по теперішній час нікому у власність не передавалася (а.с.21).

Як вбачається з листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю № І -392/18-01/11 від 10 жовтня 2018 року, в ході проведення посадовими особами вказаної установи позапланової перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 проводяться будівельні роботи з будівництва гаража з підсобними приміщеннями на АДРЕСА_2 , а саме виконані роботи з демонтажу конструкцій даху, демонтовано цегляні огороджувальні конструкції старого гаража, влаштовано фундаменти загальними розмірами 10,6 м х 7,5 м, цегляні стіни під гараж та підсобні приміщення, покрівлю над підсобними приміщеннями, влаштовано опалубку та арматурну сітку для частини перекриття над гаражем без набуття права на виконання будівельних робіт. За результатами позапланової перевірки стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіть (а.с. 26).

З висновку будівельно-технічної експертизи №32 від 17 лютого 2021 року , виконаної судовим експертом Юзвенко Р.В., вбачається, що збудований гараж по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам будівельних, санітарних і протипожежних норм, а саме пунктам 6.1.39; 6.1.40; 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 («Планування і забудова територій» та пунктам 1.5; 2.2 «Положенню про порядок будівництва та встановлення гаражів на території м.Чернівців», затвердженого рішенням 9 сесії міської ради VI скликання від 16.06.2011 за №198 (а.с.28-37).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на звернення до суду із вказаним позовом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується із нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 554/9311/18, від 9 грудня 2019 року у справі № 1309/7705/12.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 554/9311/18 зазначено про те, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог особи, яка не є власником земельної ділянки, на якій зведено об`єкт нерухомості, для правильного застосування статей 376, 386, 391 ЦК України обов`язковим є встановлення факту, яким чином порушуються права зазначеної особи.

У цій справі позивач обґрунтовував своє звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого гаража, що знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , тим, що вказаний гараж розміщений на межі земельної ділянки позивача і земельної ділянки, яку використовує відповідач, при цьому збудований гараж повністю закрив вікно на першому поверсі, частково в житловій кімнаті на другому поверсі квартири позивача, у зв`язку із чим туди не потрапляє сонячне світло, а внаслідок влаштування чотирьохскатного даху на стіну будинку, де проживає позивач, почали попадати атмосферні опади, внаслідок чого відбувається замокання стін.

Висновком будівельно-технічної експертизи №32 від 17 лютого 2021 року підтверджується та обставина, що покрівля збудованого спірного гаражу влаштована таким чином, що снігові або дощові опади безпосередньо стікають під стіну житлового будинку, де проживає позивач і через відсутність вентиляції між будівлями утворюється замокання стіни будинку АДРЕСА_2 .

Отже, вказаним висновком судової будівельно-технічної експертизи підтверджується порушення прав позивача як співвласника суміжної земельної ділянки.

При цьому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для знесення спірного нерухомого майна.

У постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 554/9311/18 Верховним Судом роз`яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Позивач зобов`язаний був довести факт обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як знесення.

Проте ОСОБА_1 не надав суду доказів неможливості перебудови спірного гаражу або того, що відповідач відмовляється провести перебудову об`єкта самочинного будівництва, як це передбачено частиною сьомою статті 376 ЦК України, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивачем було використано всі передбачені законодавством заходи щодо усунення вказаного порушення є припущеннями заявника, бездоказовими, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 201/2886/15-ц.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 вересня 2021 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 3 грудня 2021 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна