РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши в судовому засідання в порядку спрощеного провадження справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23.11.2018 року та 02.12.2020 року Франківський районний суд м. Львова задовольнив заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу №465/6186/18. Проте у відповідачів наявна заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.12.2020 року за період з 01.07.2014 року по 01.12.2019 року у розмірі 22 893,28 грн., а також 3% річних 847,60 грн., інфляційні витрати 1 773,31 грн. Відповідачі проживають та є власниками квартири АДРЕСА_1 , таким чином користується послугами централізованого опалення та послугами централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відкрито особовий рахунок. Проте, відповідачами не виконано своїх зобов`язань щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води. Відтак, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначену вище суму заборгованості, а саме: 27 269,38 грн. основного боргу, 3% річних 472,40 грн., інфляційні витрати 22 893,28 грн., а також 3% річних 847,60 грн., інфляційні витрати 1 773,31 грн. Крім того, просить суд стягнути суму судових витрат у розмірі 2 102 грн.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачка ОСОБА_1 у свою чергу подала до суду 05.04.2021 року відзив на позовну заяву. Зазначає, що заборгованість за період з 01.04.2017 року по 01.09.2018 року складає 6 503,50 грн., а не 10 643,66 грн., як зазначає представник позивача. Також, заборгованість за період з 01.09.2021 року по 01.12.2019 року становить 11 628,17 грн., що не співпадає з даними позивача. Крім того, відповідачка зазначає, що жодних договірних відносин з позивачем немає. ОСОБА_1 зазначає, що їй на праві сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 28.12.2007 року. Відповідачкою 01.10.2017 року скеровано лист до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про відмову від послуг теплопостачання. Проте, ЛМКП «Львівтеплоенерго» надалі надсилало рахунки за не отримані послуги. 30.10.2017 року здійснилось повторне звернення до ЛМКП «Львівтеплоенерго» із заявою про не нарахування коштів за теплопостачання. Тому, відповідачка обґрунтовано припинила перераховувати позивачу кошти за не отриману послугу з 10.10.2017 року. Відтак позивач немає підстав для пред`явлення до В ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вимог щодо заборгованості за послуги теплопостачання за періоди: з 01.04.2017 року по 01.09.2017 року та з 01.09.2018 року по 01.12.209 року. Мова може йти лише за період з 01.04.2017 року по 01.10.2017 року, зо становить 771,89 грн. у загальному. Зважаючи на вищевказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до положень ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2020 року судовий наказ №465/7763/19, виданий Франківським районним судом м. Львова скасовано.

Судовий наказ у справі №465/6186/18, виданий Франківським районним судом м. Львова від 02.11.2018 року, Ухвалою Франківського районного суду м . Львова від 23.11.2018 року скасовано.

Згідно з розрахунком ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за послугу з теплопостачання за період з 01.07.2014 року по 01.12.2019 року становить 22 893,28 грн., а також 3% річних 847,60 грн., інфляційні витрати 1773,31 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з Актом від 10.02.2017 року, проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 та встановлено, що у квартирі відсутні прилади з нагрівання центральним опаленням.

Крім того, відповідно до матеріалів відзиву, ОСОБА_1 скеровувала ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву про відмову від послуг з теплопостачання.

Крім того, повторно скеровувалась заява про не нарахування коштів за теплопостачання.

Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно до договору приєднання від 01.07.2014 року про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачам надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відповідачам 01.07.2014 року був відкритий особовий рахунок.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією-суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

У відповідності до п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Згідно ст. 6 цього Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Як зазначено у п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

При зверненні до суду позивач просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 24 893,28 гривень, яка склалася станом на 01.12.2020р., посилаючись на те, що зазначені послуги надавались саме ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин.

Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував право вимоги до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за надані житлово-комунальні послуги.

Підставою для нарахування оплати за житлово-комунальні послуги та виникнення у відповідача зобов`язань по їх оплаті виникають з факту фактичного надання таких послуг і їх споживання. Однак докази на підтвердження даних обставин в матеріалах справи не містяться.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач не довів належними доказами наявність такої заборгованості у відповідачів та наявності у позивача права вимоги, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 258, 259, 265, 268, 274-279, 354 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.