05 лютого 2021 року м.Суми
Провадження № 22-ц/816/108/21
судді Сумського апеляційного суду Ткачук С.С. щодо постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року за результатами перегляду справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови у виплаті недоотриманої померлим пенсії протиправною та стягнення недоотриманої померлим пенсії, -
07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання незаконною відмови в виплаті їй, як члену сім`ї померлого, перерахованої але не виплаченої пенсії.
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року дії ГУ ПФУ у Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 з 90% до70 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 визнано протиправними; зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , в установлений законом строк вона звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області для одержання суми нарахованої та недоотриманої ним пенсії, в тому числі і перерахованої на виконання вказаного рішення суду. Проте, отримала відмову, оскільки, на думку відповідача, кошти їй мають бути виплачені за рішенням суду про заміну сторони стягувача, а також в разі надходження коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Зважаючи на те, що відповідач добровільно приступив до виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року, виконавче провадження не відкривалось, єдиним способом захисту її порушеного права на одержання недоотриманої пенсії її померлим чоловіком є звернення до суду з вказаним позовом. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати незаконною відмову ГУ ПФУ в Сумській області у виплаті їй пенсії, перерахованої відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року по справі № 480/3098/19, але не виплаченої ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ГУ ПФУ в Сумській області на її користь, як члена сім`ї померлого, перераховану відповідно до вказаного рішення суду, але не виплачену пенсію її чоловікові ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконною відмову ГУ ПФУ в Сумській області щодо виплати ОСОБА_1 перерахованої та недоотриманої її чоловіком ОСОБА_2 пенсії відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 480/3098/19.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 перераховану відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 480/3098/19 та не виплачену пенсію її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 24797 грн 40 коп.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн 80 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як дружина померлого пенсіонера ОСОБА_2 , яка до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області, відповідно до положень ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на отримання розміру пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

При цьому суд прийшов до висновку, що обчислений відповідачем на виконання рішення суду розмір недоплаченої пенсії в сумі 24797 грн. 40 коп. є недоотриманою пенсією ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року задоволено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови у виплаті недоотриманої померлим пенсії протиправною та стягнення недоотриманої померлим пенсії. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області компенсацію судових витрат у розмірі 1261грн. 20 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що права позивача не порушені ГУ ПФУ в Сумській області, а відмова цього управління є законною, бо визнав висновки суду першої інстанції з цього приводу помилковими.

Колегією суддів зроблено висновок, що суд першої інстанції безпідставно вважає обчислений відповідачем на виконання рішення суду розмір перерахованих, але не виплачених коштів в сумі 24797,40 грн є недоотриманою пенсією ОСОБА_2 в розумінні статті 1227 ЦК України і ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На підставі цих норм позивач має право лише на пенсію, яка належала спадкодавцеві, а не на суму коштів, перерахованих на виконання судового рішення.

Таким чином апеляційний суд надав правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень щодо належності виконання ними своїх повноважень з приводу виплати пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера, визнав відмову відповідача правомірною.

Проте, з висновком суду першої інстанції та колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Сумського апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального права зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 480/3098/19, адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволений. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 з 90% до70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018. Зобов`язано ГУ ПФУ у Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 20-21).

ГУ ПФУ в Сумській області, виконуючи добровільно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 480/3098/19, здійснило перерахунок належних до виплати коштів призначеної пенсії ОСОБА_2 , але не здійснило їх фактичну виплату.

Спору з приводу нарахованої суми пенсії ОСОБА_2 в сумі 24797,40грн внаслідок проведення перерахунку на виконання судового рішення у сторін не має.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, за життя перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 , яка 20 лютого 2020 року звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Сумській області і просила виплатити їй, як члену сім`ї померлого чоловіка ОСОБА_2 , суму нарахованої йому на виконання рішення суду та недоотриманої пенсії.

Отже, на час звернення позивачки до ГУ ПФУ в Сумській області, дійсно існувала заборгованість по невиплаченій сумі пенсій померлому ОСОБА_2 наслідок проведення її перерахунку померлому чоловіку на виконання рішення суду.

Згідно з наданою довідкою ГУ ПФУ в Сумській області, сума нарахованої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 480/3098/19 та не виплаченої померлому ОСОБА_2 пенсії становить 24797 грн. 40 коп. (а.с. 27).

Ствердження апеляційного суду у постанові про безпідставність висновку суду першої інстанції, що це є обчислені відповідачем на виконання рішення суду розмір перерахованих але не виплачених коштів в сумі 24797,40 грн, а не недоотриманою пенсією ОСОБА_2 в розумінні статті 1227 ЦК України і ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є некоректними.

20 березня 2020 року ГУ ПФУ в Сумській області надало позивачу відповідь, зі змісту якої вбачається, що сума коштів, нарахована та не виплачена на виконання рішення суду, зазначеного вище, обліковується у головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області. Для отримання коштів, які підлягали виплаті померлому чоловіку заявниці, їй необхідно надати документи, які підтверджують право на їх отримання, яким може бути рішення суду про заміну сторони стягувача. На підставі цих документів відповідальною особою органу Пенсійного фонду України, визначеного судовим рішенням боржником, до електронного реєстру рішень буде внесено інформацію про особу, яка має право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувача. В разі надходження коштів за бюджетною програмою на фінансування видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів кошти будуть виплачені (а.с. 12).

Позивачка у суді апеляційного суду підтвердила, що вона зверталась до управління із заявами про отримання пенсії до спливу 6-ти місяців з дня відкриття спадщини, оскільки 12.09.2020 року нею було отримано у нотаріуса тільки свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому відсутні дані про успадкування нею недоотриманої за життя чоловіком коштів пенсії у зв`язку із проведення на підставі судового рішення перерахунку. Але як стверджувала позивачка, нотаріус таку інформацію у відповідача запитувала (а.с.44).

Отже, предметом позовної вимог є оскарження дії суб`єкта владних повноважень, яким виступає місцевий орган державної влади ГУ ПФУ у Сумській області з приводу відмови виплатити їй як члену сім`ї померлого чоловіка неодержану за життя нараховану пенсію.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

З матеріалів справи вбачається, що її вимога, яка заявлена до спливу 6-ти місяців з дня відкриття спадщини, на дату звернення до управління за виплатою їй нарахованих, проте невиплачених померлому ОСОБА_2 сум пенсії, ґрунтується як вимога члена сім`ї на отримання коштів пенсії, які належали спадкодавцеві - її чоловіку ОСОБА_2 , але отримала відмову.

Отже, до суду оскаржена дія суб`єкта владних повноважень, вчинена з приводу не виплати пенсії на виконання статті 1227 ЦК України та ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в порядку цивільного судочинства.

Слід звернути увагу на те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі № 480/3098/19 залишається невиконаним в частині виплати перерахованих померлому ОСОБА_2 сум пенсії. Порядок його виконання рішення суду в адміністративній справі врегульовано розділом IV Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України «Про виконавче провадження», а не нормами цивільно процесуального законодавства.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами ст. 19 КАС України предметною юрисдикцією є юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що фактично звертаючись до суду, позивач поставила питання визнання незаконною відмови відповідача у виплаті їй нарахованої пенсії відповідно до ухваленого судового рішення місцевим адміністративним судом, тобто позивачкою оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень з приводу виплати ним сум пенсії.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України, визначає публічно-правовий спір як спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції є публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, можна прийти до висновку стосовно того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявляючи позов про скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з приводу відмови у виплаті їй пенсійної виплати, позивач фактично оскаржує управлінські дії суб`єкта, що наділений владними повноваженнями у сфері прийняття рішень з приводу визначення права, а також обчислення, нарахування та виплати пенсії.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про те, що спірні правовідносини предметно відносяться до юрисдикції цивільного суду.

Частинами 1, 2 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.4 ст. 377 ЦПК У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Таким чином, апеляційний суд повинен був скасувати оскаржуване рішення і закрити провадження по справі, без вирішення справи по суті позовних вимог.

Але, апеляційний суд відмовив у задоволені позову, чим вирішив публічно-правовий спір по суті в порядку цивільного судочинства, здійснив розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги і стягнув з позивачки 1261,20 грн.

Суддя Сумського апеляційного суду С.С. Ткачук