Справа № 2/593/37/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

В складі:

головуючого судді Музики Я.М.

при секретарі Лещук Л.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

та представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позову зазначив, що він працює у ВП НУБіП України «Бережанського агротехнічного інституту» на посаді декана факультету енергетики та електротехніки. 25.12.2019 року відповідачкою по справі ОСОБА_4 у соціальній мережі Facebook було поширено для суспільного обговорення відомості про нього, які є недостовірними та принижують його честь і гідність та ділову репутацію. В дописах відповідачка надала неправдиві відомості, в яких зазначено, що він дуже хотів бути «професором» та при посаді, тому не нехтував будь-якими методами і при можливості «придбав» дисертацію по спеціальності «хімічні технології». Завдяки перекладу наукових праць російських вчених «написав» свої «авторські статті» і одержав звання доцент, крім цього привласнив чужу багаторічну наукову працю в нецензурній формі висловлюється до студентів. Крім цього додав, що в соціальних групах, в яких відповідачкою була розміщена неправдива інформація- «Бережанці та ОСОБА_5 діаспора» налічується 9119 учасників, «Новини вищої освіти» налічується 27890 учасників, таким чином ОСОБА_4 оприлюднила неправдиву інформацію 37009 особам (станом на 25.12.2019 року) і в основному це освітяни, колеги позивача, члени його родини, жителі Бережанщини, Тернопільщини та всієї України. А також позивач зазначив, що через такі дії відповідачки у нього стались сильні душевні переживання, він втратив сон, апетит, став знервованим, в результаті чого звернувся за медичною допомогою до сімейного лікаря. Після чого був направлений у кардіологічне відділення на стаціонарне лікування із діагнозом «Гіпертонічна хвороба II ступінь 1 ризик». Позивач просить стягнути із ОСОБА_4 в його користь спричинену йому моральну шкоду в розмірі 70000 грн.

А тому позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Facebook в соціальних групах « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Новини вищої освіти» такий текст: «Декан факультету ОСОБА_1 дуже хотів бути «професором» та при посаді, тому не нехтував будь-якими методами і при можливості «придбав» дисертацію по спеціальності хімічні технології». Завдяки перекладу наукових праць російських вчених «написав» свої «авторські статті» і одержав звання доцент. Повний плагіат. Це його окрилило. Безнаказаність спонукає до продовження обраного шляху. Йому стало замало цього. Захотілося в «Своїй науковій діяльності» мати ще й експерименти дослідження, які він ніби «провів». ОСОБА_6 проводив експерименти, обробляв дані, розробляв методику? Аж ніяк взяв разом із ще одним «науковцем» звіт співробітників кафедри по науковій тематиці, посунув їх прізвища і написали свої, привласнивши чужу багаторічну працю, мотивуючи тим, що їм можна, адже у них влада і їх підтримує адміністрація інституту. Розділили чужу роботу між собою. Ганьба таким науковцям». Та зобов`язати відповідачку спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, шляхом опублікування допису в мережі Facebook в соціальних групах « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Новини вищої освіти» таким текстом спростування: « ІНФОРМАЦІЯ_3 мною, ОСОБА_4 , в мережі Facebook, в соціальних групах « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Новини вищої освіти» було розповсюджено недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме: «Декан факультету ОСОБА_1 дуже хотів бути «професором» та при посаді, тому не нехтував будь-якими методами і при можливості «придбав» дисертацію по спеціальності «хімічні технології». Завдяки перекладу наукових праць російських вчених «написав» свої «авторські статті» і одержав звання доцент. Повний плагіат. Це його окрилило. Безнаказаність спонукає до продовження обраного шляху. Йому стало замало цього. Захотілося в «Своїй науковій діяльності» мати ще й експерименти дослідження, які він ніби «провів». Думаєте проводив експеременти, обробляв дані, розробляв методику? Аж ніяк взяв разом із ще одним «науковцем» звіт співробітників кафедри по науковій тематиці, посунув їх прізвища і написали свої, привласнивши чужу багаторічну працю, мотивуючи тим, що їм можна, адже у них влада і їх підтримує адміністрація інституту. Розділили чужу роботу між собою. Ганьба таким науковцям».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали в повному обсязі, дали суду пояснення аналогічні поясненням, що у позовній заяві, просять даний позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 до неї є безпідставними та надуманими, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 заявленого позову до відповідачки ОСОБА_4 не визнав та просить відмовити у його задоволенні.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною позивача суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_4 поширила недостовірну інформацію про її чоловіка, в результаті чого принизила його честь гідність та ділову репутацію, через що в нього виникли проблеми із здоров`ям.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , суду пояснив, що він є сусідом позивача, який є ще головою правління ОСББ «Своя хата», знає його з хорошої сторони, крім цього додав, що після розповсюдження відповідачкою недостовірної інформації у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , яка працює в БАТІ м.Бережани заступником директора із навчальної та навчально- методичної роботи зазначила, що вона особисто чула зі слів відповідачки ОСОБА_4 негативні висловлювання в сторону позивача ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 , яка працює завідуючою кафедри економіки і підприємства БАТІ м.Бережани суду пояснила, що відомості, які поширені про її колегу ОСОБА_1 у соціальній мережі не відповідають дійсності та є неправдивими.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка працює в БАТІ м.Бережани завідувачем навчального відділу дала суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_10 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав:

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria).

25.12.2019 року відповідачкою по справі ОСОБА_4 у соціальній мережі Facebook було поширено для суспільного обговорення відомості про ОСОБА_1 , який перебуває на посаді декана факультету енергетики та електротехніки у ВП НУБіП України «Бережанського агротехнічного інституту». Інформація була такого змісту: «Декан факультету ОСОБА_1 дуже хотів бути «професором» та при посаді, тому не нехтував будь-якими методами і при можливості «придбав» дисертацію по спеціальності хімічні технології». Завдяки перекладу наукових праць російських вчених «написав» свої «авторські статті» і одержав звання доцент. Повний плагіат. Це його окрилило. Безнаказаність спонукає до продовження обраного шляху. Йому стало замало цього. Захотілося в «Своїй науковій діяльності» мати ще й експерименти дослідження, які він ніби «провів». Думаєте проводив експерименти, обробляв дані, розробляв методику? Аж ніяк взяв разом із ще одним «науковцем» звіт співробітників кафедри по науковій тематиці, посунув їх прізвища і написали свої, привласнивши чужу багаторічну працю, мотивуючи тим, що їм можна, адже у них влада і їх підтримує адміністрація інституту. Розділили чужу роботу між собою. Ганьба таким науковцям».

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що зміст статті свідчить про те, що негативна інформація стосовно нього, яка була доведена до відома широкого кола осіб, була розповсюджена з метою формування негативної думки останніх щодо нього. Безпідставними публічними обвинуваченнями осоромлено його ім`я, принижено честь, гідність та ділову репутацію, а також нанесено моральну шкоду. Через такі дії відповідачки у нього стались сильні душевні переживання, він втратив сон, апетит, став знервованим, в результаті чого звернувся за медичною допомогою до сімейного лікаря. Після чого був направлений у кардіологічне відділення на стаціонарне лікування із діагнозом «Гіпертонічна хвороба II ступінь 1 ризик», а тому просить стягнути із ОСОБА_4 в його користь спричинену йому моральну шкоду в розмірі 70000 грн. та визнати недостовірною і спростувати інформацію, що була розповсюджена стосовно нього у соціальній мережі Facebook.

Відповідачка ОСОБА_4 даного позову не визнає та зазначила у відзиві на позовну заяву, що не ідентифікування позивачем ОСОБА_1 особи, яка подала щодо нього інформацію викладену у позовній заяві та не зазначення місця, де вона була розповсюджена, є незаперечним фактом безпідставності поданого щодо неї позову до суду.

В судовому засіданні позивачем доведено той факт, що саме відповідачка ОСОБА_4 із свого акаунту у мережі «Інтернет» розповсюдила дану інформацію, про що сама пізніше розповідала допитаним у справі свідкам, крім того про розміщення даної інформації аналогічного змісту відповідачкою зазначається і у заяві на ім`я Ректора національного університету біоресурсів і природокористування України /а.с.117/. Крім того те, що зазначена інформація являється недостовірною повністю підтверджується як показами допитаних свідків так і Протоколами 1-5 Навчального відділу ВП НУБІП України і Ліцензійним договором №70/тз від 20.05.2015 року.

Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши зміст поширеної відповідачкою інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, приходить до переконання, що позивач довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, і викладене не є оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і норм ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачкою, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивач подав докази та довів перед судом недостовірність поширеної інформації, хоча цей процесуальний обов`язок належить відповідачці, яка достовірність поширеної інформації не довела і жодних доказів суду не надала.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію і зобов`язання відповідачки спростувати дану інформацію підлягають до задоволення.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайновоі) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

В судовому засіданні встановлено, внаслідок поширення відповідачкою недостовірної інформації яка була доведена до відома широкого кола осіб, була розповсюджена з метою формування негативної думки останніх щодо позивача. Безпідставними публічними обвинуваченнями осоромлено ім`я, принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також йому нанесено моральну шкоду яку він оцінює у 70000 грн. Через такі дії відповідачки у позивача стались сильні душевні переживання, він втратив сон, апетит, став знервованим, в результаті чого звернувся за медичною допомогою до сімейного лікаря. Після чого був направлений у кардіологічне відділення на стаціонарне лікування із діагнозом «Гіпертонічна хвороба II ступінь 1 ризик», дані обставини повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і спростовані відповідачкою не були. Факти підтверджено показами свідків та довідками про лікування, результатами досліджень та аналізів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином суд врахувавши глибину і тривалість моральних страждань позивача приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вимоги і розумності і справедливості із відповідачки на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Стягнути із відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в мережі Facebook в соціальних групах « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Новини вищої освіти» такий текст: «Декан факультету ОСОБА_1 дуже хотів бути «професором» та при посаді, тому не нехтував будь-якими методами і при можливості «придбав» дисертацію по спеціальності хімічні технології». Завдяки перекладу наукових праць російських вчених «написав» свої «авторські статті» і одержав звання доцент. Повний плагіат. Це його окрилило. Безнаказаність спонукає до продовження обраного шляху. Йому стало замало цього. Захотілося в «Своїй науковій діяльності» мати ще й експерименти дослідження, які він ніби «провів». Думаєте проводив експерименти, обробляв дані, розробляв методику? Аж ніяк взяв разом із ще одним «науковцем» звіт співробітників кафедри по науковій тематиці, посунув їх прізвища і написали свої, привласнивши чужу багаторічну працю, мотивуючи тим, що їм можна, адже у них влада і їх підтримує адміністрація інституту. Розділили чужу роботу між собою. Ганьба таким науковцям».

Зобов`язати ОСОБА_4 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом опублікування допису в мережі Facebook в соціальних групах « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Новини вищої освіти» таким текстом спростування: « ІНФОРМАЦІЯ_3 мною, ОСОБА_4 , в мережі Facebook, в соціальних групах « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Новини вищої освіти» було розповсюджено недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме: «Декан факультету ОСОБА_1 дуже хотів бути «професором» та при посаді, тому не нехтував будь-якими методами і при можливості «придбав» дисертацію по спеціальності «хімічні технології». Завдяки перекладу наукових праць російських вчених «написав» свої «авторські статті» і одержав звання доцент. Повний плагіат. Це його окрилило. Безнаказаність спонукає до продовження обраного шляху. Йому стало замало цього. Захотілося в «Своїй науковій діяльності» мати ще й експерименти дослідження, які він ніби «провів». Думаєте проводив експеременти, обробляв дані, розробляв методику? Аж ніяк взяв разом із ще одним «науковцем» звіт співробітників кафедри по науковій тематиці, посунув їх прізвища і написали свої, привласнивши чужу багаторічну працю, мотивуючи тим, що їм можна, адже у них влада і їх підтримує адміністрація інституту. Розділили чужу роботу між собою. Ганьба таким науковцям».

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 спричинену йому моральну шкоду в розмірі 10000 /десять тисяч/ грн.

Стягнути із відповідачки ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Я.М. Музика