Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1578/20
провадження № 2/650/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

за участю секретаря Коваленко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом Херсонського державного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку,

встановив:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Херсонського державного університету борг за проживання в гуртожитку в сумі 1583,00 грн.

В обґрунтування позову, з урахуванням додаткових пояснень, представник позивача зазначила, що на підставі Договору про проживання в гуртожитку № 2 студентського містечка Херсонського державного університету від 31 серпня 2018 року (далі також Договір) відповідачу було надано в користування ліжко-місце в кімнаті/кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку № 2 студентського містечка Херсонського державного університету (далі також ХДУ) з метою задоволення потреби відповідача у житлі на весь період навчання в університеті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу відповідач зобов`язався вчасно вносити плату за проживання у гуртожитку та додаткові послуги, відповідно до діючого наказу ректора, про оплату за проживання в студентських гуртожитках ХДУ.

Вартість проживання в гуртожитку за одне ліжко-місце була встановлена в розмірі 520 грн відповідно до наказу ректора ХДУ від 09 серпня 2019 року № 588-Д.

З причини хвороби відповідач припинив проживання у гуртожитку з 01 вересня 2019 року, однак за ним на його усне прохання було збережене місце для проживання в кімнаті, про що свідчить факт оплати вартості проживання.

Наказом ректора ХДУ від 11 грудня 2019 року № 526-с відповідача було відраховано за порушення навчальної дисципліни та Правил внутрішнього розпорядку.

Після відрахування з ХДУ відповідача було повідомлено про процедуру виселення з гуртожитку, зокрема вимоги пункту 7.6 Договору, відповідно до яких нарахування плати за проживання в гуртожитку здійснюється до дати виселення з гуртожитку.

Протягом періоду з 01 грудня 2019 року по 1 квітня 2020 року за відповідачем зберігалось надане йому ліжко-місце в кімнаті, з відповідним правом проживання, оскільки він офіційно не виселився з гуртожитку. З огляду на це позивач не міг надати ліжко-місце, зайняте відповідачем, іншому студенту.

Оскільки відповідач проігнорував процедуру виселення та без поважних причин не проживав в гуртожитку впродовж 14 діб дія Договору на підставі його пункту 5.2.11 припинилася, а сам Договір було розірвано університетом в односторонньому порядку на підставі акту адміністрації.

26 березня 2020 року було складено відповідний акт № 3 про не проживання відповідача за місцем його реєстрації, а розпорядженням № 55 від 27 березня 2020 року відповідач був виселений з гуртожитку з 31 березня 2020 року.

Таким чином, нарахування плати за проживання в гуртожитку було здійснено на підставі пункту 7.6 Договору до дати виселення відповідача тобто до 31 березня 2020 року.

На судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що дострокове припинення дії договору мало місце саме на підставі пункту 5.2.11 Договору, тобто у зв`язку з не проживанням відповідача без поважних причин на наданому йому ліжко/місці впродовж 14 діб, а не на підставі пункту 5.1, 5.2.2 Договору, тобто на підставі відрахування відповідача з університету. Зазначила, що нарахування плати за проживання нараховувалось відповідачу майже чотири місяці після його відрахування зважаючи на його усне прохання про збереження за ним ліжко-місця. Виселення відповідача відбулось шляхом прийняття проректором відповідного розпорядження. Наказу з цього приводу ректор ХДУ не видавав та заяви про виселення відповідач не подавав.

Відповідач на судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, пояснивши, що після відрахування його із університету, він розуміючи, що Договір припинив свою дію, припинив здійснювати оплату за надане йому ліжко-місце. Про збереження за ним ліжко-місця він дійсно просив, однак це мало місце до його відрахування з ХДУ. З моменту його відрахування з ХДУ він втратив право користування ліжко-місцем наданим йому за Договором, а відтак за ним не могло бути збережене відповідне право. Свій обов`язок щодо виселення він виконав, оскільки фактично виселився до 01 вересня 2019 року. Особистих речей в кімнати він не залишив, ліжко, тумбочка та матрац він залишив в кімнаті, а жодних речей під підпис не отримував. З реєстраційного обліку у гуртожитку не знявся.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Суд встановив, що 31 серпня 2018 року між Херсонським державним університетом та ОСОБА_1 було укладено Договір про проживання в гуртожитку № 2 студентського містечка Херсонського державного університету відповідно до якого відповідачу було надано в користування ліжко-місце в кімнаті/кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку № 2 студентського містечка Херсонського державного університету з метою задоволення потреби відповідача у житлі на весь період навчання в університеті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу відповідач зобов`язався вчасно вносити плату за проживання у гуртожитку та додаткові послуги, відповідно до діючого наказу ректора, про оплату за проживання в студентських гуртожитках ХДУ.

Відповідно до наказу в.о. ректора ХДУ від 09 серпня 2019 року № 588-2 «Про оплату за проживання у гуртожитках Херсонського державного університету» було встановлено в гуртожитку № 2 з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2020 рок попередню вартість проживання для студентів університету на місяць в розмірі 520 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку, що не містить дати, вбачається, що позивач обрахував суму заборгованості за проживання відповідача в розмірі 1583 грн, а саме: за грудень 2019 року 23 грн, за січень 2020 року 520 грн, за лютий 2020 року 520 грн, за березень 2020 року 520 грн.

Із досудового попередження ректора ХДУ від 25 червня 2020 року вбачається, що відповідач був повідомлений про необхідність сплати вказаної заборгованості.

Відповідно до витягу зі статуту ХДУ в новій редакції, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 серпня 2019 року № 1083 безпосереднє управління діяльністю ХДУ здійснює ректор, який також є його представником у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених Законом України «Про вищу освіту».

Відповідно до наказу ректора ХДУ від 11 грудня 2019 року «Про відрахування студентів денної форми навчання» було відраховано з 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 з контингенту студентів ІІ курсу СВО бакалавр денної форми навчання факультету комп`ютерних наук, фізики та математики спеціальності «014.08 Середня освіта (Фізика) бюджетної форми фінансування за порушення навчальної дисципліни та правил внутрішнього розпорядку ХДУ та видано академічну довідку.

Відповідно до академічної довідки № 108 вбачається, що її видано відповідачу за період навчання з 01 вересня 2018 року по 11 грудня 2019 року.

Відповідно до довідки паспортиста студмістечка ХДУ від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 знаходиться на реєстраційному обліку за адресою гуртожитку № 2 ХДУ: АДРЕСА_1 з 11 жовтня 2018 по теперішній час.

Відповідно до Акту не проживання особи за місцем реєстрації від 26 березня 2020 року встановлено, що починаючи з 01 вересня 2019 року відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації в гуртожитку № 2 кімнаті НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки директора студмістечка ХДУ від 02 грудня 2020 року відповідач з 01 вересня 2019 року повідомив адміністрацію гуртожитку про свою тимчасову відсутність в гуртожитку у зв`язку з хворобою. На його прохання за ним було збережено місце для проживання в кімнаті, про що свідчить факт оплати вартості проживання.

Відповідно до листа роз`яснення директора студмістечка ХДУ від 02 грудня 2020 року № 354 відповідачу було роз`яснено положення пункту 7.6 Договору та повідомлено про розірвання Договору.

Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договору найму жилого приміщення, які врегульовані нижченаведеними положення законодавства.

Відповідно до частини першої статті 127 ЖК Української РСР (далі також ЖК) для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Відповідно до частини першої статті 130 ЖК порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тобто відносини, які складаються між мешканцем гуртожитку і його володільцем, є договірними і відносяться до різновиду договору найму жилого приміщення.

Відповідно до частини першої статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Відповідно до частини першої статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 5.1. Договору сторони визначили, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30 червня 2022 року, але в будь-якому разі до моменту закінчення навчання або відрахування особи з університету, а в частині відшкодування збитків - до моменту повного виконання Мешканцем своїх зобов`язань.

Вказаний пункт також кореспондується із пунктом 5.2.2. Договору відповідно до якого дія даного Договору достроково припиняється, зокрема, у випадку відрахування мешканця з університету.

Отже, враховуючи, що відповідача було відраховано з університету з 11 грудня 2019 року, слід констатувати, що Договір було достроково припинено із вказаної дати, у зв`язку з чим відповідач у відповідності до пункту 7.5 Договору із вказаного часу втратив право на подальше проживання у гуртожитку та зобов`язаний був вчинити дії, визначені у пунктах 4.1.21 та 7.5, а саме: звільнити кімнату та здати її в придатному для проживання стані; знятися з реєстраційного обліку за адресою гуртожитку; здати майно, інвентар, що знаходилося у його користуванні у тижневий термін, здати кімнату в придатному для проживання стані; виселитися з гуртожитку протягом 14 діб від дати виходу відповідного наказу чи розпорядження.

При цьому, додатковими положеннями Договору, а саме у пункті 7.6 сторони визначили, що нарахування плати за проживання та додаткові послуги, в разі припинення дії даного Договору у зв`язку із закінченням навчального процесу, проводиться до моменту подання мешканцем обхідного листа до студентського містечка з відмітками завідувача гуртожитку та бухгалтера університету про виконання всіх вимог до виселення. У разі дострокового припинення дії даного Договору нарахування проводиться до дати виселення з гуртожитку, вказаної у наказі ректора ХДУ, виданого на підставі особистої заяви мешканця.

Тобто, даним Договором з метою забезпечення виконання в добровільному порядку відповідачем усіх умов щодо залишення кімнати гуртожитку з причини втрати щодо неї права користування, сторонами було передбачено можливість, в разі невиконання деяких з них, покладення на нього додаткових обтяжень у виді продовження нарахування плати за користування житловим приміщенням гуртожитку до моменту виселення.

Оскільки в даному випадку мало місце дострокове припинення Договору застосуванню підлягає положення пункту 7.6 Договору, яке визначає, що «У разі дострокового припинення дії даного Договору нарахування проводиться до дати виселення з гуртожитку, вказаної у наказі ректора ХДУ, виданого на підставі особистої заяви мешканця».

Отже, за для можливості застосування вказаного положення доведенню підлягають такі факти: зайняття відповідачем ліжко-місця в кімнаті / кімнати; подання заяви особисто відповідачем про виселення; видача наказу ректора ХДУ про виселення відповідача на підставі вказаної заяви.

Відповідні факти представником позивача не доведені.

Суду не було надано доказів фізичного зайняття (фактичного проживання) відповідачем на вказаній житловій площі. Навпаки, представник позивача надав Акт № 3 про не проживання особи за місцем реєстрації від 26 березня 2020 року, з якого вбачається, що відповідач у гуртожитку фактично не проживав з 01 вересня 2019 року, тобто також станом на час припинення строку дії Договору.

Не надано було також суду доказу щодо подання відповідачем особистої заяви про виселення у порядку визначеному пунктом 7.5 Договору, як не надано доказів прийняття ректором ХДУ наказу про виселення. Копії відповідного документу суду надано не було, а розпорядження № 55 від 27 березня 2020 року, примірник якого суду також надано не було, однак на який посилається представник позивача, не є наказом ректора ХДУ.

Обґрунтовуючи відповідні вимоги представник позивача не посилається ані на відповідний наказ, ані на відповідну заяву відповідача, а лише вказує про дату виселення.

Посилання представника позивача на момент розірвання Договору в односторонньому порядку у відповідності до пункту 5.2.11 Договору суд визнає необґрунтованими, оскільки підстав для його застосування в даному випадку немає, та можливість його застосування виключається фактом дострокового припинення Договору на підставі пункту 5.2.2, що здійснюється без будь-яких заяв або відповідних рішень.

Можливість застосування положень пункту 5.2.11 Договору обумовлюється фактом не проживання відповідача на наданому йому ліжко/місці впродовж 14 діб без поважних причин, що в даному випадку виключається, оскільки відповідач з 11 грудня 2019 року, з причини його відрахування, згідно з пунктом 7.5 Договору втратив право на подальше проживання у гуртожитку.

Неодноразові посилання представника позивача на те, що оскільки відповідачу було надане ліжко-місце в кімнаті з відповідним правом проживання так як він офіційно не виселився, у зв`язку з чим університет не зміг надати відповідне ліжко-місце іншому студенту, суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи виходять за межі предмету спору. Позивач звернувся до суду із вимогами щодо застосування відповідальності до відповідача, а не щодо стягнення збитків.

Крім того, як зазначено вище відповідач втратив право користування наданим йому ліжко-місцем в кімнаті з моменту його відрахування, а отже дії позивача щодо збереження за відповідачем, який вже не був студентом, права користування ним впродовж майже чотирьох місяців суперечать умовам Договору та Положенню про студентське містечко Херсонського державного університету, відповідно до пункту 5.5 якого виселення студента з гуртожитку здійснюється відповідно до законодавства України після спливу двотижневого строку наданого студенту для добровільного залишення гуртожитку.

Таким чином, зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачем не доведено факту застосування до відповідача встановленої договором процедури, яка передбачає нарахування плати за проживання в гуртожитку після дострокового припинення договору до моменту прийняття рішення про його виселення, а також не доведено факту здійснення фактичного виселення відповідача саме 31 березня 2020 року, позовні вимоги суд визнає необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, судовий збір сплачений позивачем, згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України, покласти на останнього.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

вирішив:

У задоволенні позову Херсонського державного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року.

Суддя: О.О. Сікора