Справа № 313/1491/20
Провадження № 2/313/79/2021
05.02.2021 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ реєстрації фізичних осіб Виконавчого комітету Веселівської селищної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачі звернулися в суд з позовом усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Судові витрати у справі позивачі просять суд залишити за ними.
Обгрунтовуючи свої вимоги позивачі посилаються на те, що вони на підставі свідоцтва про право власності на житло є власником даного будинку у якому на теперішній час зареєстрований відповідач, який не є членом сім`ї.
Позивачі у позові зазначають, що вони неодноразово намагалися знайти відповідача та запропонувати йому в добровільному порядку змінити реєстрацію свого постійного місця проживання, проте позитивного результату це не принесло. В добровільному порядку та за власним бажанням відповідач реєстрацію зміни місця проживання не проводить, чим порушує їхні права і змушує звернутися до суду.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Представник третьої особи - Веселівської селищної ради Запорізької області Рєдкозубов О.А., у судове засідання не з`явився, але звернувся в суд з клопотанням № 02-01-17/079 про розгляд справи без участі їхнього уповноваженого представника на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з урахуванням того, що Веселівська селищна рада не заперечує проти задоволення позову.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд встановив, що позивачі є власниками будинку АДРЕСА_2 .
Право власності на вищевказане нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.03.1994 р.
Відповідач не є членом сім`ї позивачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Питання із судовими витратами у справі вирішити з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 11, ст. ст. 3, 15, 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 280-282, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Судові витрати на суму 840,80 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачами.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області А.О.Нагорний