Ухвала

Іменем України

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 367/6430/21

провадження № 61-19315ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник С. А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А., в якому просила:

- визнати недійсним договір іпотеки від 28 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» (ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С. А. 28 грудня 2006 року за реєстровим номером 8336;

- зняти заборону на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:064:0015, та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження їх іпотекою.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду також із заявою про забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на майно, що є предметом іпотеки за договором від 28 грудня 2006 року, реєстраційний номер 8336, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 ;

- накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:064:0015, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню та реєстрації прав на майно, що є предметом іпотеки за договором від 28 грудня 2006 року, реєстраційний номер 8336, а саме:житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, кадастровий номер :01:064:0015, за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач може розпорядитись спірниммайном, а переоформлення права власності може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки за договором від 28 грудня 2006 року, реєстраційний номер 8336, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:064:0015 за адресою: АДРЕСА_2 .

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на майно, яке було набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період шлюбу та яке було передано ОСОБА_2 в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, відповідає обраному способу захисту та забезпечить ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2021 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для її скасування - відсутні.

24 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у вказаній справі.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки всім доводам учасників справи, неповно з`ясовано фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення судових рішень з порушенням норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колосник С. А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А., про визнання недійсним договору іпотеки.

Предметом спору є виконання зобов`язання ОСОБА_2 за предметом іпотеки за кредитним договором № 432/06/01-CL від 28 грудня 2006 року, укладеного з АКБ «Форум», згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:064:0015, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно копії паспорта позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 травня 1978 року зареєстрували шлюб.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 червня 2006 року, житловий будинок АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, серія Р2 № 431363 від 21 травня 2003 року, земельна ділянка кадастровий номер :01:064:0015 за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Серед видів забезпечення позову є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також забезпечити позов іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема,

з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом

в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Встановивши, що між сторонами виник спір з приводу законності передачі нерухомого майна в іпотеку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, про визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов