Постанова

Іменем України

29 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 361/6095/15

провадження № 61-1861св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у складі судді Сердинського В. С. та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Заришняк Г. М., Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Позовну заяву мотивувала тим, що 19 листопада 1999 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2012 року.

24 жовтня 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БудЕліт Групп» (далі - ТОВ «БудЕліт Групп») та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вартість переданих майнових прав становить 366 600,00 грн.

09 січня 2009 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Після припинення шлюбних відносин відповідач перешкоджає їй користуватись вказаною квартирою.

Посилаючись на статті 60, 63, 68 СК України, статті 16, 317, 319, 321, 383 ЦК України ОСОБА_1 просила позов задовольнити та усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням від 02 грудня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області позов ОСОБА_1 задовольнив.

Усунув перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу, за спільні кошти, а тому є спільним майном подружжя, яким позивач має право користуватися та розпоряджатися на рівні з відповідачем.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням від 18 лютого 2016 року Апеляційний суд Київської області рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що спірна квартира, хоча і була придбана під час шлюбу сторін, але не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбана ним за його особисті кошти, отримані від продажу двох земельних ділянок, що належали йому на праві власності.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою від 19 жовтня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу суд касаційної інстанції мотивував тим, що вирішуючи спір, апеляційний суд не врахував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не звернув уваги на те, що стосовно придбаного за час шлюбу майна презюмується право спільної власності подружжя, а протилежне підлягає доведенню тим із подружжя, який вважає це майно своєю приватною власністю. Враховуючи підставу та предмет позову ОСОБА_1 , фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд не встановив.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою від 08 лютого 2017 року Апеляційний суд Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилив, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року залишив без змін.

Ухвалу суд апеляційної інстанції мотивував тим, що твердження відповідача, що спірна квартира була придбана ним за отримані грошові кошти від продажу його особистої власності - земельної ділянки є необґрунтованими, оскільки спірна квартира придбана за суму більшу, ніж відповідач отримав від продажу земельної ділянки, а тому висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира є спільним майном подружжя є обґрунтованим.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою від 19 вересня 2019 року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову суд касаційної інстанції мотивував тим, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи 08 лютого 2017 року, розгляд справи не відклав, причини його неявки в судове засідання не з`ясував, дійшов помилкових висновків про можливість розгляду справи в його відсутність вважаючи його таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, чим порушив конституційне право ОСОБА_2 на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою від 12 грудня 2019 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Постанову суд апеляційної інстанції мотивував тим, що спірна квартира була придбана подружжям за час перебування в шлюбі і за спільні кошти, що позивачка набула право спільної сумісної власності подружжя на неї згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БудЕліт Групп», а тому вона має право на вільне володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном подружжя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду,ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалоювід 31 січня 2020 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.

У березні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу заявник мотивував тим, що сам по собі факт придбання майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя; матеріалами справи підтверджено, що квартира придбана за особисті кошти відповідача та презумпція права спільної сумісної власності спростована.

У березні 2020 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 19 листопади 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2012 року розірвано. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 жовтня 2006 року ТОВ «БудЕліт Групп» та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Відповідно до довідки ТОВ «БудЕліт Групп» від 06 листопада 2006 року, ОСОБА_2 виконано зобов`язання перед ТОВ «БудЕліт Групп» з оплати вартості майнових прав, визначених у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БудЕліт Групп». Усього сплачено за договором 366 600,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі майнових прав від 06 листопада 2006 року ТОВ «БудЕліт Групп» передало, а ОСОБА_2 прийняв майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вартість переданих майнових прав становить 366 600,00 грн.

Відповідно до угоди про проведення остаточних розрахунків за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 04 червня 2008 року, у зв`язку із показниками замірів та технічної документації Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», площа квартири № 1 становить 77,5 кв. м, що на 0,5 кв. м менша площі, зазначеної в договорі, а тому покупцю ОСОБА_2 повернуто кошти у розмірі 2 350,00 грн, в тому числі ПДВ.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 січня 2009 року власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Згідно з державним актом на право власності на землю серія ІІІ-КВ № 091260 ОСОБА_2 на праві власності, на підставі рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради народних депутатів від 28 лютого 1997 року № 10, належала земельна ділянка площею 0,100 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, матеріали справи містять два договори купівлі-продажу земельної ділянки від 26 жовтня 2016 року: 1) укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за умовами якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , за 176 750,00 грн; 2) укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , за умовами якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , за 176 750,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 411 ЦПК України передбачено, що висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що апеляційний суд не врахував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не звернув уваги на те, що стосовно придбаного за час шлюбу майна презюмується право спільної власності подружжя, а протилежне підлягає доведенню тим із подружжя, який вважає це майно своєю приватною власністю. Враховуючи підставу та предмет позову ОСОБА_1 , фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд не встановив.

При новому апеляційному перегляді цієї справи апеляційний суд врахував вказівки, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції та встановив, що ОСОБА_2 не звертався до суду з позовом про визнання спірної квартири особистою приватною власністю, а згідно з частиною першою статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи, і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частини третьої статті 368 ЦК України та частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власної подружжя.

Встановивши, що спірна квартира була придбана подружжям за час перебування в шлюбі і за спільні кошти, що позивачка набула право спільної сумісної власності подружжя на неї згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БудЕліт Групп», суд першої інстанції, з ким погодився апеляційний суд, правильно застосував норми матеріального права та дійшов вірного висновку про те, що вона має право на вільне володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном подружжя.

Доводи касаційної скарги про те, сам по собі факт придбання майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя; матеріалами справи підтверджено, що квартира придбана за особисті кошти відповідача та презумпція права спільної сумісної власності спростована, зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Наведене передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук І. М. Фаловська