Справа № 446/849/20 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/3173/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Сєргєєвої Ольги Ігорівни , представника ОСОБА_2 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Руді-Укр» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

06.05.2020 представник ОСОБА_2 - адвокат Сергєєва Ольга Іванівна подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руді-Укр", в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю "Руді-Укр" № 10/03/20 від 10.03.2020 "Про дисциплінарне стягнення на п. ОСОБА_2 у вигляді звільнення"; поновити ОСОБА_2 на посаді бухгалтера ТзОВ "Руді-Укр", стягнути з ТзОВ "Руді-Укр" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період звільнення з 11.02.2020 і до винесення рішення суду; стягнути з ТзОВ "Руді-Укр" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період звільнення з 11.02.2020 і до винесення рішення суду за затримку видачі трудової книжки з вини власника.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 02.04.2019 позивич прийнята на посаду бухгалтера в ТзОВ "Руді-Укр". 25.03.2020 на її адресу засобами поштового зв`язку надійшов лист в якому вкладено наказ ТзОВ "Руді-Укр" № 10/03/20 від 10.03.2020 "Про дисциплінарне стягнення на п. ОСОБА_2 у вигляді звільнення", який обґрунтовано відсутністю на роботі 11.02.2020 бухгалтера ОСОБА_2 . Позивач вважає звільнення незаконним та протиправним, оскільки відповідачу було відомо, що вона 11.02.2020 хворіла та перебувала на лікарняному, що стверджується листком непрацездатності, а тому вона повинна бути поновлена на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов`язаного з несвоєчасною видачею трудової книжки та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Руді-Укр» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено. Судові витрати у справі покладено на позивачку ОСОБА_2 .

Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника Сєргєєву Ольгу Ігорівну оскаржила ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідачу було відомо, що вона 11.02.2020 хворіла та перебувала на лікарняному. Окрім цього, звертає увагу, що наказ про її звільнення прийнято 10.03.2020, в день коли вона перебувала на лікарняному. Зазначає, що судом не було з`ясовано чи перебував сімейний лікар позивача постійно 11.02.2020 з 8:30 год. до 16:45 год. на своєму робочому місці, оскільки саме відсутність лікаря в цей день унеможливило відкриття позивачем лікарняного саме 11.02.2020. Зазначає, що судом безпідставно не було взято до уваги, що вона 11.02.2020 телефонувала роботодавцю та повідомляла його, що вона хворіє. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що нею отримано, а відповідачем скеровувався лист про отримання трудової книжки засобами поштового зв`язку. Вона прибула 11.03.2020 на роботу, проте її не впустили на територію та повідомили, що її звільнено. Щодо покликання суду, що позивачка відмовилася на пропозицію відповідача отримати трудову книжку в судовому засіданні, зазначає, що при звільненні трудова книжка видається працівникові під розпис у «Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них». В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 січня 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 05 лютого 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд виходив з тих обставин, що позивачкою не доведено, що 11 02.2020 вона була відсутня на робочому місці з поважних причин в зв`язку з чим не встановлено наявності підстав вважати, що звільнення позивачки відбулося з порушення норм трудового законодавства. Окрім цього, суд прийшов до висновку про відсутність вини відповідача у діях щодо затримки трудової книжки.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 02.04.2019 прийнята на посаду бухгалтера ТзОВ "Руді-Укр" на підставі наказу №21 від 01.04.2019 (а.с.67).

Відповідно до довідки ТзОВ ""Руді-Укр" середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 168,38 грн. (а.с. 68).

Як вбачається з Акту №1 від 11.02.2020, в цей день бухгалтер ОСОБА_2 була відсутня на роботі цілий день без попередження відсутності і без поважних причин з 09:00 до 18:00. Будь-яких документів не надала, письмово нічого не пояснила. (а.с.47).

Листом від 12.02.2020 за підписом директора ТзОВ "Руді-Укр", запропоновано ОСОБА_2 надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 11 та 12 лютого 2020 року. Вказаного листа ОСОБА_2 отримала 14.02.2020 (а.с. 16, 17).

Актом № 2 від 10.03.2020 «Про відмову від надання пояснень» засвідчено відсутність бухгалтера ОСОБА_2 на роботі, усно ОСОБА_2 пояснила зайнятістю своїми особистими справами, письмово причини своєї відсутності не пояснила, хоча їй був відісланий письмовий запит (а.с. 48).

Наказом директора ТзОВ "Руді-Укр" №10/03/20 від 10.03.2020 визначено для ОСОБА_2 11.02.2020 днем прогулу без поважних причин, застосовано до неї стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин, за грубе порушення трудової дисципліни та на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП (а.с. 18).

На підставі наказу №11/03/20 ТзОВ "Руді-Укр" від 10.03.2020, ОСОБА_2 звільнено з посади бухгалтера за прогул без поважних причин з 11.02.2020 (а.с.55).

Листом від 10.03.2020 відповідач повідомив позивачку про звільнення та просив з`явитися для отримання трудової книжки (а.с. 53).

Згідно копії листка непрацездатності серії АДХ №737318 від 12.02.2020 ОСОБА_2 звільнена від роботи з 12.02.2020 по 22.02.2020 (а.с.14).

Також, згідно копії листка непрацездатності серії АДХ №824681 від 10.03.2020 ОСОБА_2 звільнена від роботи з 25.02.2020 по 11.03.2020 (а.с. 15).

Як вказано у листі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Кам`янка-Бузької міської ради від 25.08.2020 №232, в лютому 2020 року згідно графіку роботи та днів прийому, лікар загальної практики-сімейний лікар ОСОБА_3 проводила прийоми щоденно з 8:30 год. до 16:45 год. (а.с. 112).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно врахував, що даний спір виник внаслідок відсутності на робочому місці позивачки 11.02.2020, а суду належить встановити причини такої відсутності та оцінити їх на предмет поважності.

Так, суд встановив, на підставі відповідного акту №1 від 11.02.2020 і дана обставина не заперечується сторонами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, що позивачка була відсутня 11.02.2020 на робочому місці бухгалтера ТзОВ "Руді-Укр".

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці 11.02.2020 позивачка ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надала жодного доказу.

Покликання представника позивача в позовній заяві та апеляційній скарзі на те, що 11.02.2020 позивачка ОСОБА_2 хворіла, а листок непрацездатності їй було відкрито лише 12.02.2020, оскільки її сімейний лікар ОСОБА_3 цього дня (11.02.2020) не приймав пацієнтів є неналежним доказом в підтвердження поважності причин відсутності позивачки 11.02.2020 на робочому місці.

Як видно з листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Кам`янка-Бузької міської ради від 25.08.2020 №232, в лютому 2020 року згідно графіку роботи та днів прийому, лікар загальної практики-сімейний лікар ОСОБА_3 проводила прийоми щоденно з 8:30 до 16:45 год.

Таким чином, спростованим залишається та обставина, на яку посилається позивачка - відсутність сімейного лікаря в поліклініці - 11.02.2020, в день її відсутності на робочому місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На виконання частини п`ятої цієї статті, суд першої інстанції вживав заходів щодо роз`яснення представнику позивачки наслідків невчинення відповідних дій, однак представник позивачки в судовому засіданні 17.09.2020 відмовилася від реалізації її права на витребування доказів та виклику для допиту свідків, в зв`язку з чим суд першої інстанції доцільно звернув увагу на положення ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та відсутні підстави для збирання таких доказів з власної ініціативи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, позивачка не надала будь-яких доказів її захворювання 11.02.2020, а тому її відсутність на робочому місці у цей день підставно кваліфіковано роботодавцем як прогул і як наслідок прийнято рішення про її звільнення.

Так, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Тому, звільнення позивачки ґрунтується на законі.

Крім того, оскільки прогул є дисциплінарним проступком, то відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як встановлено судом, листом від 12.02.2020 позивачці запропоновано надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 11 та 12 лютого 2020 року. Вказаного листа ОСОБА_2 отримала 14.02.2020.

Будь-яких письмових пояснень від працівника ОСОБА_2 роботодавець не отримав.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції, що роботодавцем дотримано процедуру застосування дисциплінарного стягнення до працівника, яка передбачена у ч. 1 ст. 149 КЗпП.

Вирішуючи позовну вимогу позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період звільнення з 11.02.2020 і до винесення рішення суду за затримку видачі трудової книжки з вини власника, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду від 22.05.2020 №761/33628/16 вказано, що оскільки у день звільнення позивач був відсутній на роботі, а тому роботодавець, дотримуючись вимог трудового законодавства, направив йому повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, адже пересилання трудової книжки поштою допускається лише за письмовою згодою працівника. За таких обставин, у діях відповідача відсутня вина щодо затримки видачі трудової книжки.

В даних, конкретних обставинах справи, судом першої інстанції за наявних матеріалів справи прийшов до правильного висновку про відсутність вини відповідача у діях щодо затримки трудової книжки, оскільки позивача звільнено за прогул, її не було на час звільнення на робочому місці, а роботодавець звертався з відповідним листом щодо необхідності прийти та отримати таку трудову книжку.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка відмовилася отримати свою трудову книжку в судомо засідання за пропозицією відповідача.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції під представника позивачки надійшли нові докази, а саме лист - відповідь Головного управління держпраці у Львівській області від 20.11.2020 №18567/4/14-04, про результати розгляду звернення позивачки 20.10.2020 року, яким встановлено певні порушення відповідача, однак такий лист судом до уваги не береться, оскільки він не був предметом дослідження в суді першої інстанції, оскаржуване рішення ухвалене без врахування встановлених в листі обставин, а також тому, що це лист був написаний відповідачу на подану нею заяву вже після ухвалення рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Сєргєєвої Ольги Ігорівни , представника ОСОБА_2 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Відкриваючи провадження у даній справі, судом було відстрочено скаржнику сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки суд прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги Сєргєєвої Ольги Ігорівни , представника ОСОБА_2 без задоволення, з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1261 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сєргєєвої Ольги Ігорівни , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1261 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник