Єдиний унікальний номер судової справи 487/7461/15-ц
Номер провадження 22-ц/812/1974/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

29 листопада 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення, яке ухвалено Заводським районним судом міста Миколаєва 06 серпня 2021 року, під головуванням судді Гаврасієнка В.О., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк»), звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ЗАТ «Альфа-Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SME0004809, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 20 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних строком на 36 календарних місяців.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору №SME0004809 цього ж дня, 11 жовтня 2007 року, ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», укладено з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , з кожною окремо, договори поруки №SME0004809/1, №SME0004809/2 та №SME0004809/3 відповідно, за умовами яких останні зобов`язались перед кредитором в солідарному порядку із позичальником ОСОБА_3 відповідати за його зобов`язання за вказаним кредитним договором.

Крім того, п.2.2 вказаних договорів поруки передбачено, що поручитель виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0.5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором.

Взятий на себе обов`язок за вказаним договором банк виконав належним чином, в той час як позичальник ОСОБА_3 належним чином своїх договірних зобов`язань не дотримав, у зв`язку із чим станом на 16 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом 1 877.42 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 41 504 грн. 65 коп., за відсотками 690.78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 15 271 грн. 24 коп., пеня за прострочення платежу 17 541.49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 387 794 грн. 67 коп.

Оскільки зобов`язань за договорами поруки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належним чином не виконали, станом на 16 липня 2015 року банком нараховано пеню в розмірі 100.55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2 222 грн. 85 коп., кожній.

Крім того, 21 грудня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SME0007007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 25 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% річних, строком на 72 місяців.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору №SME0007007 цього ж дня, 21 грудня 2007 року, ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», укладено з ОСОБА_4 договір поруки №SME0007007/3, за умовами якого остання зобов`язалась перед кредитором в солідарному порядку із позичальником відповідати за його зобов`язання за вказаним кредитним договором.

Крім того, п.2.2 вказаного договору поруки передбачено, що поручитель виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0.5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором.

Взятий на себе обов`язок за вказаним кредитним договором банк виконав належним чином, в той час як позичальник ОСОБА_3 належним чином своїх договірних зобов`язань не дотримав, у зв`язку із чим станом на 16 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом 9 646.26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 213 252 грн. 59 коп., за відсотками 678.32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 14 995 грн. 78 коп., пеня за прострочення платежу 44 125.79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 975 501 грн. 21 коп.

Оскільки зобов`язань за договором поруки ОСОБА_4 належним чином не виконала, станом на 16 липня 2015 року банком нараховано пеню в розмірі 272.25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 6 018 грн. 75 коп.

Також, 22 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SME0008905, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 20 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17% річних строком на 60 календарних місяців.

Взятий на себе обов`язок за вказаним договором банк виконав належним чином, в той час як позичальник ОСОБА_3 належним чином своїх договірних зобов`язань не дотримав, у зв`язку із чим станом на 16 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом 2 991.96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 66 144 грн. 10 коп., за відсотками 455.54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 10 070 грн. 66 коп., пеня за прострочення платежу 20 890.86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 461 840 грн. 12 коп.

Окрім того, 30 листопада 2010 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SME0007007-1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 55 679 грн. 09 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23% річних, строком на 24 місяці.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору №SME0007007-1 цього ж дня, 30 листопада 2010 року, ПАТ «Альфа-Банк» укладено з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , з кожною окремо, договори поруки №SME0007007/4-1, №SME0007007/3-1 та №SME0007007/2-1 відповідно, за умовами якого останні зобов`язались перед кредитором в солідарному порядку із позичальником відповідати за його зобов`язання за вказаним кредитним договором.

Крім того, за умовами п.2.2 вказаних договорів поруки передбачено, що поручитель виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0.5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором.

Взятий на себе обов`язок за вказаним договором банк виконав належним чином, в той час як позичальник ОСОБА_3 належним чином своїх договірних зобов`язань не дотримав, у зв`язку із чим станом на 16 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом 54 639 грн. 35 коп., за заборгованість відсотками 19 162 грн. 57 коп., пеня за прострочення платежу 406 907 грн. 90 коп.

Оскільки зобов`язань за договором поруки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належним чином не виконали, станом на 16 липня 2015 року банком нараховано пеню в розмірі 2 403 грн. 55 коп., кожній.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «Альфа-Банк» просило стягнути на свою користь:

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року, а саме: за кредитом 41 504 грн. 65 коп., за відсотками 15 271 грн. 24 коп., пенею за прострочення платежу 387 794 грн. 67 коп.;

з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №SME0007007 від 21 грудня 2007 року, а саме: за кредитом 213 252 грн. 59 коп., за відсотками 14 995 грн. 78 коп., пенею за прострочення платежу 975 501 грн. 21 коп.;

з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №SME0008905 від 22 лютого 2008 року, а саме: за кредитом 66 144 грн. 10 коп., за відсотками 10 070 грн. 66 коп., пенею за прострочення платежу 461 840 грн. 12 коп.;

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року, а саме: за кредитом 54 639 грн. 35 коп., за відсотками 19 162 грн. 57 коп., пенею за прострочення платежу 406 907 грн. 90 коп.;

з ОСОБА_4 пеню за договором поруки №SME0004809/1 у сумі 2 222 грн. 85 коп.;

з ОСОБА_5 пеню за договором поруки №SME0004809/2 у сумі 2 222 грн. 85 коп.;

з ОСОБА_1 пеню за договором поруки №SME0004809/3 у сумі 2 222 грн. 85 коп.;

з ОСОБА_4 пеню за договором поруки №№SME0007007/3 у сумі 6 018 грн. 75 коп.;

з ОСОБА_4 пеню за договором поруки №SME0007007/4-1 у сумі 2 403 грн. 55 коп.;

з ОСОБА_5 пеню за договором поруки №SME0007007/3-1 у сумі 2 403 грн. 55 коп.;

з ОСОБА_1 пеню за договором поруки №SME0007007/2-1 у сумі 2 403 грн. 55 коп.

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 у солідарному порядку витрати на оплату судового збору у розмірі 3 654 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2015 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просила у задоволені вимог ПАТ «Альфа-Банк» до неї відмовити, у зв`язку із пропуском банком позовної давності.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року позов АТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року а саме: за кредитом 41 504 грн. 65 коп.; за нарахованими відсотками 15 271 грн. 24 коп.; за пенею за прострочення платежу 41 504 грн. 65 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором №SME0007007 від 21 грудня 2007 року а саме: за кредитом 213 252 грн. 59 коп.; за нарахованими відсотками 14 995 грн. 78 коп.; за пенею за прострочення платежу 213 252 грн. 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0008905 від 22 лютого 2008 року а саме: за кредитом 66 144 грн. 10 коп.; за нарахованими відсотками 10 070 грн. 66 коп.; за пенею за прострочення платежу 66 144 грн. 10 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року а саме: за кредитом 54 639 грн. 35 коп.; за нарахованими відсотками 19 162 грн. 57 коп.; за пенею за прострочення платежу 54 639 грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0004809/1 від 11 жовтня 2007 року у сумі 2 222 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0004809/2 від 11 жовтня 2007 року у сумі 2 222 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0004809/3 від 11 жовтня 2007 року у сумі 2 222 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0007007/3 від 21 грудня 2007 року у сумі 6 018 грн. 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0007007/4-1 від 30 листопада 2010 року у сумі 2 403 грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0007007/3-1 від 30 листопада 2010 року у сумі 2 403 грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки №SME0007007/2-1 від 30 листопада 2010 року у сумі 2 403 грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» витрати на оплату судового збору по 913 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник не виконав зобов`язання за кредитними договорами та додатковими угодами до них у визначені строки, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував заборгованість по кредиту та проценти за користування ним, внаслідок чого відповідно до наданого позивачем розрахунку, утворилась заборгованість, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитними договорами в частині стягнення основної суми кредиту та процентів за користування коштами є обґрунтованими. Разом з тим, суд першої інстанції посилаючись на те, що розмір пені значно перевищує завдані банку збитки, вважав за можливе зменшити розмір пені відповідно до положень ст.551 ЦК України.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення районного суду в частині вимог банку до неї скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимоги цій частині відмовити.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №SME0007007 від 21 грудня 2007 року та №SME0008905 від 22 лютого 2008 року та заборгованості за пенею за договором поруки №SME0007007/3 від 21 грудня 2007 року сторонами не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам відповідає не в повному обсязі.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

З матеріалів справи убачається, що 11 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_3 у простій письмовій формі укладено кредитний договір №SME0004809, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 20 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних (том 1 а.с.10).

В подальшому, додатковими угодами від 13 квітня 2009 року, 31 липня 2009 року, 09 жовтня 2009 року та 30 листопада 2010 року, укладеними між банком та ОСОБА_3 , внесено ряд змін до вищевказаного кредитного договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року. Зокрема, додатковою угодою від 09 жовтня 2009 року встановлено строк користування кредитом 49 місяців, а додатковою угодою від 30 листопада 2010 року встановлено строк користування кредитом 60 місяців (том 1 а.с.12-13,14,15-16,17).

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору №SME0004809 цього ж дня, 11 жовтня 2007 року, ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , з кожною окремо, договори поруки №SME0004809/1, №SME0004809/2 та №SME0004809/3 відповідно, за умовами яких останні зобов`язались перед кредитором в солідарному порядку із позичальником відповідати за його зобов`язання за вказаним кредитним договором (том 1 а.с.20,24,28).

Пунктом 2.2 вказаних договорів поруки передбачено, що поручитель виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0.5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором.

21 грудня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_3 у простій письмовій формі укладено кредитний договір №SME0007007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 25 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% річних, на строк користування 72 місяців (том 1 а.с.32-35).

В подальшому додатковими угодами від 14 квітня 2009 року, 10 серпня 2009 року, 01 жовтня 2009 року та 01 листопада 2010 року укладеними між банком та ОСОБА_3 внесено ряд змін до кредитного договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року (том 1 а.с.36-38,39,40-42,43-44).

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору №SME0007007 цього ж дня, 11 жовтня 2007 року, ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено з ОСОБА_4 договір поруки №SME0007007/3, за умовами якого остання зобов`язалась перед кредитором в солідарному порядку із позичальником відповідати за його зобов`язання за вказаним кредитним договором (том 1 а.с.46).

Пунктом 2.2 вказаного договору поруки передбачено, що поручитель виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0.5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором.

22 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SME0008905, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 20 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17% річних, на строк користування 60 місяців (том 1 а.с.50-53).

В подальшому додатковими угодами від 14 квітня 2009 року, 31 липня 2009 року, 01 жовтня 2009 року та 01 листопада 2010 року укладеними між банком та ОСОБА_3 внесено ряд змін до кредитного договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року (том 1 а.с.55-56,57,57,58-59,60).

30 листопада 2010 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SME0007007-1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 55 679 грн. 09 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23% річних (том 1 а.с.61-65).

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору №SME0007007-1 цього ж дня, 30 листопада 2010 року, ПАТ «Альфа-Банк» укладено з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , з кожною окремо, договори поруки №SME0007007/4-1, №SME0007007/3-1 та №SME0007007/2-1 відповідно, за умовами якого останні зобов`язались перед кредитором в солідарному порядку із позичальником відповідати за його зобов`язання за вказаним кредитним договором (том 1 а.с.66,67,68).

Пунктом 2.2 вказаних договорів поруки передбачено, що поручитель виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0.5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором.

З наявного у справі розрахунку заборгованості убачається, що станом на 16 липня 2015 року у позичальника ОСОБА_3 утворилась заборгованість за кредитними договорами.

Зокрема, за кредитним договором за №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року утворилась заборгованість за основною сумою кредиту 1 877.42 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 41 504 грн. 65 коп., за відсотками 690.78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 15 271 грн. 24 коп., пеня за прострочення платежу 17 541.49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 387 794 грн. 67 коп.; за кредитним договором за №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року утворилась заборгованість за основною сумую кредиту 54 639 грн. 35 коп., за відсотками 19 162 грн. 57 коп., пеня за прострочення платежу 406 907 грн. 90 коп.

За таких обставин, на думку колегії суддів, у позичальника ОСОБА_3 виник обов`язок щодо повернення банку кредитних коштів.

Разом з тим, щодо вирішення питання про стягнення з позичальника та поручителів відсотків та пені, нарахованих банком після закінчення строку користування кредитними коштами за кредитним договором за №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року та за кредитним договором №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року, то слід зазначити наступне

Так, за правилом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вирішуючи спір, колегія суддів враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі зміни строку виконання основного зобов`язання. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18).

У постанові від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц (провадження №14-96цс18) Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з позичальника та поручителів процентів та пені, нарахованих за кредитними договорами №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року та №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року після спливу строку кредитування, тобто після 12 жовтня 2012 року та 30 листопада 2012 відповідно через необґрунтованість.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки та пеню, передбачені кредитними договорами, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18).

При таких обставинах, оскільки після закінчення строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом та пеню, то вимоги позивача про стягнення таких процентів та пені, нарахованих після 12 жовтня 2012 року та 30 листопада 2012 року, є необґрунтованими.

За вказаних обставин, розмір процентів та пені підлягає відповідному корегуванню та становить: за кредитним договором №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року станом на 16 липня 2015 року заборгованість за нарахованими відсотками 5 749 грн. 66 коп.; заборгованість за пенею за прострочення платежу 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.; за кредитним договором №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року станом на 16 липня 2015 року заборгованість за нарахованими відсотками 13 336 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 27 коп., заборгованість за пенею за прострочення платежу 54 639 грн. 35 коп.

Щодо позовних вимог пред`явлених до поручителя ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договорів) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Керуючись положеннями ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договорів), можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців (якщо інший строк не передбачений договором поруки) з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №1519/2-3165/11, провадження №14-219цс19.

З аналізу ч.4 ст.559 ЦК України можна зробити висновок, що вжите в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом із тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251,252 ЦК України).

Встановлено, що в силу умов додаткової угоди від 09 жовтня 2009 року до кредитного договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 змінено строк користування кредитом до 49 календарних місяців, а в силу умов додаткової угоди від 30 листопада 2010 року до кредитного договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року встановлено строк користування кредитом за вказаним кредитним договором до 60 місяців (том 1 а.с.17).

Додатковими угодами від 09 жовтня 2009 року та від 30 листопада 2010 року до договору поруки №SME0004809/3 від 11 жовтня 2007 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 узгодили, що строк користування кредитом за договором кредиту №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , продовжено і складатиме 60 календарних місяців (том 1 а.с.31).

Пунктом 4.3 договору поруки №SME0004809/3 від 11 жовтня 2007 року сторони узгодили, що позовна даність щодо виконаня грошових зобов`язань поручителя, які виплавають з цього договору встановлюється у 5 років.

Відповідно до умов кредитного договору №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року користування кредитом за вказаним кредитним договором узгоджено в 24 місяці (том 1 а.с.61-66).

Пунктом 3.1 договору поруки №SME0007007/2-1 від 30 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , передбачено, що порука припиняється, якщо протягом трьох років від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор не пред`явить до поручителя вимоги або позов, а також в інших випадках передбачених чинним законодавством України (том 1 а.с.68).

Вимогу до ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту за кредитними договорами №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року та №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року банком направлено на адресу відповідача 08 липня 2015 року (том 1 а.с.213-214).

Отже, за вказаних обставин, на момент пред`явлення вимоги до поручителів, у тому числі і до ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що порука не припинила свою дію, тому банк мав право порушувати питання щодо покладення обов`язку з повернення кредитних коштів на поручителів.

За такого, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині припинення договорів поруки, укладених з ОСОБА_1 , є помилковим тлумаченням останньою, як обставин справи, змісту договорів поруки, так і норм діючого законодавства.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до умов вищевказаних договорів поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов`язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3 ст.554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Суд помилково не взяв до уваги того, що законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов`язання, проте, в цьому випадку ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов`язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника і поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за договором кредиту №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року та договором кредиту №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що в даному випадку ч.3 ст.554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки.

За таких обставин, суд першої інстанції, дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позову АТ «Альфа-Банк» до позичальника та поручителів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, проте не врахував, що відносно фізичних осіб - поручителів солідарна відповідальність має місце за кожним договором поруки окремо.

За таких обставин, рішення суду на підставі пунктів 1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення порядку стягнення заборгованості з відповідачів та розміру процентів за кредитним договором №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року і за кредитним договором №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року, а також в частині стягнення пені з поручителів за договорами поруки, оскільки змінився загальний розмір заборгованості за вищевказаними кредитними договорами.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі про те, що були укладені договори застави рухомого майна на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, яке в подальшому було реалізовано, а кошти спрямовані на погашення заборгованості, то колегія їх не приймає до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір 3 470 грн. 30 коп., однак за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції, сплачений останньою судовий збір не підлягає стягненню з позивача на її користь.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в оскаржуваній частині змінити в частині визначення порядку стягнення заборгованості з відповідачів та розміру процентів за кредитним договором №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року і за кредитним договором №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року, виклавши у новій редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року в сумі 88 758 (вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн. 96 коп., станом на 16 липня 2015 року та яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 5 749 (п`ять тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 66 коп.; заборгованості за пенею за прострочення платежу 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року в сумі 88 758 (вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн. 96 коп., станом на 16 липня 2015 року та яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 5 749 (п`ять тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 66 коп.; заборгованості за пенею за прострочення платежу 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору №SME0004809 від 11 жовтня 2007 року в сумі 88 758 (вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн. 96 коп., станом на 16 липня 2015 року та яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 5 749 (п`ять тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 66 коп.; заборгованості за пенею за прострочення платежу 41 504 (сорок одна тисяча п`ятсот чотири) грн. 65 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року в сумі 122 614 (сто двадцять дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 97 коп. станом на 16 липня 2015 року та яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 35 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 13 336 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 27 коп., заборгованості за пенею за прострочення платежу 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 35 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року в сумі 122 614 (сто двадцять дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 97 коп. станом на 16 липня 2015 року та яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 35 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 13 336 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 27 коп., заборгованості за пенею за прострочення платежу 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 35 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору №SME0007007-1 від 30 листопада 2010 року в сумі 122 614 (сто двадцять дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 97 коп. станом на 16 липня 2015 року та яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 35 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 13 336 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 27 коп., заборгованості за пенею за прострочення платежу 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 35 коп.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки №SME0004809/1 від 11 жовтня 2007 року у сумі 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 85 коп. змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_4 з 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 85 коп. до 443 (чотириста сорок три) грн. 79 коп.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки №SME0004809/2 від 11 жовтня 2007 року у сумі 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 85 коп. змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_5 з 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 85 коп. до 443 (чотириста сорок три) грн.79 коп.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки №SME0004809/3 від 11 жовтня 2007 року у сумі 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 85 коп. змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_1 з 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 85 коп. до 443 (чотириста сорок три) грн.79 коп.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки №SME0007007/4-1 від 30 листопада 2010 року у сумі 2 403 (дві тисячі чотириста три) грн. 55 коп. змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_4 з 2 403 (дві тисячі чотириста три) грн. 55 коп. до 613 (шістсот тринадцять) грн. 07 коп.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки №SME0007007/3-1 від 30 листопада 2010 року у сумі 2 403 (дві тисячі чотириста три) грн. 55 коп. змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_5 з 2 403 (дві тисячі чотириста три) грн. 55 коп. до 613 (шістсот тринадцять) грн. 07 коп.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки №SME0007007/2-1 від 30 листопада 2010 року у сумі 2 403 (дві тисячі чотириста три) грн. 55 коп. змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_1 з 2 403 (дві тисячі чотириста три) грн. 55 коп. до 613 (шістсот тринадцять) грн. 07 коп.

В іншій частині судове рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 03 грудня 2021 року