Провадження № 2/679/67/2021
Справа № 679/1274/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Оліферук Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/1274/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та витрат пов`язаних з їх виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ТОВ «Т-Стиль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та витрат пов`язаних з їх виплатою.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_2 з 21.10.2017 року був прийнятий на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду сторожа сторожової служби.

В квітні 2018 року на адресу ТОВ «Т-Стиль» надійшло повідомлення № 6/322 від 26.04.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на строкову військову службу ОСОБА_2 з 03.05.2018 року. На підставі наказу № 185/1-ос від 03.05.2018 року, про увільнення ОСОБА_2 від роботи у зв`язку з призовом на військову службу, протягом строку проходження строкової військової служби у рядах Збройних сил України. ТОВ «Т-Стиль» сплачувався працівнику середній заробіток, відповідно до вимог ст. 119 КЗпП України, шляхом перерахування грошових коштів відповідачу на банківську картку в АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відомостями про нарахування та виплату заробітної плати, за період з травня 2018 року по травень 2020 року.

Зазначає, що враховуючи те, що згідно положень статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних силах України та інших військових формуваннях. - до 18 місяців, тому впродовж вказаного строку ТОВ «Т-Стиль» сумлінно продовжувало виконувати свої зобов`зання передбачені ст. 119 Кодексу законів про працю України.

Вказує, що наприкінці листопада 2019 року на адресу ТОВ «Т-Стиль» від ОСОБА_2 надійшла довідка вих. № 1398 від 06.06.2019 року Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», видана солдату ОСОБА_2 про те, що він дійсно проходить військову службу у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та знаходиться на повному державному забезпеченні з 17 серпня 2018 року (наказ № 139 від 17.08.2018 року). Закінчується навчання в серпні 2023 року.

Таким чином, ТОВ «Т-Стиль» отримало інформацію, про те, що ОСОБА_2 щодо якого в травні 2018 року було застосовано гарантії, у відповідності до ст. 119 Кодексу законів про працю України, з 17 серпня 2018 року може перебувати на одному з альтернативний видів військової служби, а саме: на навчанні, що виключає можливість застосування пільг передбачених ст. 119 КЗпП України.

3 метою підтвердження отриманої інформації встановлення об`єктивних обставин щодо виду військової служби ОСОБА_2 , 21.11.2019 року на адресу Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надіслано адвокатські запити з метою отримання інформації про те, який вид військової служби проходить ОСОБА_2 , а також, підтвердження або спростування інформації про факт навчання ОСОБА_2 у вищому військовому навчальному закладі.

На адресу ТОВ «Т-Стиль» надійшла відповідь Хмельницького обласного військового комісаріату вих. № 5/1200 від 03.12.2019 року, про те, що ОСОБА_2 був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 та відправлений у військову частину НОМЕР_1 смт. Старичі 10.05.2018 року, про факт та дату закінчення проходження строкової військової служби ОСОБА_2 не було надано жодної інформації.

Також, на адресу ТОВ «Т-Стиль» надійшла відповідь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» вих. № 422 від 24.02.2020 року, якою було повторно надано довідку про навчання солдата ОСОБА_2 на факультеті озброєння та військової техніки.

Згідно отриманої довідки вих. № 2349 від 10.12.2019 року Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вбачається, що вона «видана курсанту ОСОБА_2 про те. що він «дійсно навчається на 2 курсі денної форми навчання у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та знаходиться на повному державному забезпеченні з 17 серпня 2018 року (наказ № 139 від 17.08.2018 року). Закінчується навчання в серпні 2023 року.

В подальшому ТОВ «Т-Стиль» надіслано лист-запит до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, з проханням надати роз`яснення про те, чи поширюються на курсантів вищих військових навчальних закладів гарантії, передбачені ст. 119 КЗпП України. З відповіді від 23.06.2020 року вбачається, що згідно позиції Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, на курсантів вищих військових навчальних закладів не поширюються гарантії, передбачені ст. 119 КЗпП України.

На підставі наказу № 400-Ос від 08.05.2020 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи сторожа сторожової служби ТОВ «T-Стиль», у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з вступом працівника на військову службу (навчання) в якості курсанта вищого військового навчального закладу.

Також вказує, що 23.07.2020 року ТОВ «T-Стиль» звернулося з адвокатським запитом до Славутського ОМВК щодо надання інформації про дату початку і закінчення строкової військової служби в рядах ЗСУ громадянином України ОСОБА_2 , однак у відповідь, було отримано інформацію про те, що ОСОБА_2 був призваний на строкову військову службу 10.05.2018 року в команду НОМЕР_2 та зазначено, що іншими даними відносно вказаного громадянина Славутський ОМВК не володіє.

Таким чином, на сьогоднішній день численні адвокатські запити не надали можливості ТОВ «T-Стиль» достовірно встановити дату закінчення проходження строкової військової служби, ОСОБА_2 .

Відтак, датою закінчення проходження строкової військової служби, вважаємо, 17.08.2018 року - дату зарахування ОСОБА_3 до Військовою інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», на підставі наказу № 139 від 17.08.2018 року, в якості курсанта вищого військового навчального закладу на 1 курс денної форми навчання.

Стверджує, що загальна сума сплачених коштів ОСОБА_2 за період з 03.05.2018 року по 08.05.2020 року становить 65091,87 грн., які було сплачено на картку ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями з ПАТ КБ «ПриватБанк» та довідкою про доходи № ТС-00000193 від 23.09.2020 року.

При цьому, ТОВ «Т-Стиль» було понесено витрати на сплату податків, пов`язаних із виплатою коштів ОСОБА_2 , зокрема, податок з доходів фізичних осіб (ПДФО) 14554,72 грн., військовий збір 1212,99 грн., ЄСВ 17789,11 грн., на загальну суму 33556,82 грн.

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди завданої ТОВ «Т-Стиль» через неповідомлення відповідачем роботодавця про факт вступу на навчання до вищого військового навчального закладу, та припинення строкової служби, складає 98 648,69 грн.

Отже, у зв`язку із проходженням ОСОБА_2 з 17 серпня 2018 року військової служби (навчання) у вищому військовому навчальному закладі - Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», він втратив право на гарантії, передбачені частиною 3 статті 119 КЗпП України, відтак, усі подальші виплати середнього заробітку були набуті ним без достатніх правових підстав.

Тому вважає, що позивачу заподіяно матеріальну шкоду насамперед через неповідомлення його відповідачем про факт вступу на навчання до вищого військового навчального закладу, оскільки грошові кошти у сумі 65091,87 грн., які ОСОБА_2 отримав за період негрунтованного застосування пільг після зміни виду військової служби, у розумінні ч. 1 ст. 1212 ЦК України за період з 17.08.2018 року по 08.05.2020 року, є безпідставно отриманими.

Більше того, надсилаючи на адресу ТОВ «T-Стиль» довідку вих. № 1398 від 06.06.2019 року Військового інституту танкових військ, ОСОБА_2 переслідував корисливу мету спрямовану на продовження отримання середнього заробітку на підприємстві внаслідок необгрунтованого застосування гарантій передбачених ст. 119 КЗпП України, тому враховуючи недобросовісність дій відповідача, грошові кошти у розмірі 65 091,87 грн. підлягають поверненню (стягненню) на користь ТОВ «Т-Стиль». Також, підлягають відшкодуванню роботодавцю, витрати на сплату податків, пов`язаних із виплатою коштів ОСОБА_2 , зокрема, податок з доходів фізичних осіб (ПДФО) 14 554,72 грн., військовий збір 1212.99 грн., ЄСВ 17 789.11 грн., на загальну суму 33 556,82 грн.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити з мотивів наведених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Надала для суду письмові заперечення на позов.

Заслухавши поясненням сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу №74-К від 21.10.2017 року ОСОБА_2 прийнято сторожем сторожової служби ТОВ «Т-Стиль» з 23.10.2017 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.11).

Відповідно до наказу №185/1-Ос від 03.05.2018 року ОСОБА_2 увільнено від роботи сторожа сторожової служби ТОВ «Т-Стиль» з 03.05.2018 року, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження строкової військової служби (а.с.13).

Згідно з довідки №1398 від 06.06.2019 року виданої солдату ОСОБА_2 про те, що він дійсно проходить військову службу у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та знаходиться на повному державному забезпеченні з 17.08.2018 року (а.с.14).

Відповідно до довідки №2349 від 10.12.2019 року видно, що курсант ОСОБА_2 дійсно навчається на 2 курсі денної форми навчання у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та знаходиться на повному державному забезпеченні та казарменому положенні (а.с.15).

Відповідно до наказу №400-Ос від 08.05.2020 року ОСОБА_2 звільнено з роботи сторожа сторожової служби ТОВ «Т-Стиль» з 08.05.2020 року, у зв`язку із вступом працівника на військову службу (навчання) в якості курсанта у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», згідно п.3 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с.23).

Як вбачається із довідки виданої на підтвердження того, що ОСОБА_2 працював в ТОВ «Т-Стиль» з 23.10.2017 по 08.05.2020 на посаді сторожа, дохід за період з 01.06.2018 року по 31.03.2020 року складав 80859,58 грн. (а.с.25).

Згідно з відомостей розподілу витрат ТОВ «Т-Стиль» ОСОБА_2 виплачувалася заробітна плата (а.с.26-49).

Водночас, в позовній заяві, довідці про дохід та відомостях розподілу виплат ТОВ «Т-Стиль» міститься суперечлива інформація, яка унеможливлює достовірно встановити обставини на які посилається позивач.

Зокрема, в довідці про дохід відсутня інформація про виплати за грудень 2019 року, січень 2020 року, а також відсутня інформація про виплату за квітень, травень 2020 року.

Окрім цього, в відомостях розподілу виплат ТОВ «Т-Стиль» ОСОБА_2 міститься розбіжності в розрахунках про доходи з довідкою про доходи та позовними вимогами позивача в позовній заяві.

Окрім цього суд зазначає, що в ході судового розгляду представником позивача також не було надано чіткого пояснення розрахунку на підставі якого суд міг би встановити об`єктивність даних розбіжностей в розрахунках.

Отже, суд не може встановити суми, які були виплачені відповідачу ОСОБА_2 , а тому дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку із недоведеністю позивачем обставин на які останній посилається в позовній заяві.

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи змістом (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави, для задоволення позову, оскільки в ході розгляду справи судом, позивачем не надано та не наведено належних та допустимих аргументів, а також не надано для суду достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та витрат пов`язаних з їх виплатою відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.02.2021 року.

Сторони у справі №679/1274/20:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» (адреса місцезнаходження: вул.Курчатова, 6, м.Хмельницький, 29000, адреса для листування: вул.Фабрична, 12, м.Рівне, 33016, );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Б.І.Базарник