Провадження № 2/643/2331/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини однією сім`єю більше п`яти років; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.12.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для додаткової сплати судового збору в розмірі 435,31 грн.

ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій висловив свою незгоду із ухвалою суду від 31.12.2020, судовий збір не сплатив. З доводів заяви вбачається, що ОСОБА_1 вважає, що за вимогу про встановлення факту судовий збір має сплачуватись не як за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 840,80 грн., а як за вимогу, що заявляється в порядку окремого провадження - в розмірі 420,40 грн.

Дійсно, відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що в 2020 році складало 420,40 грн.

Між тим вказаний розмір судового збору визначено для заяв про встановлення фактів, що розглядаються в порядку окремого провадження.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 19 ЦПК України, Розділу ІІІ, розділу ІV ЦПК України, окреме та позовне провадження є окремими та різними видами цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав в порядку позовного, а не окремого провадження.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави застосовувати до вимог ОСОБА_1 , які пред`явлені в порядку позовного провадження, ставки судового збору, які передбачені для цивільних справ, що розглядаються в порядку окремого провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки вимога ОСОБА_1 про встановлення факту пред`явлена в порядку позовного провадження, то вказана вимога є позовною вимогою немайнового характеру, а не вимогою, що пред`явлена в порядку розгляду справи окремого провадження.

Як вже було зазначено судом в ухвалі від 31.12.2020, позивачем заявлено дві вимоги, а саме немайнового характеру про встановлення факту та майнового характеру про визнання права власності.

Положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви з позовними вимогами майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно наданого позивачем звіту з незалежної оцінки майна, вартість 1/2 частини вказаної вище квартири складає 182511,00 грн. Таким чином, судовий збір за вимогу майнового характеру про визнання права власності складає 1825,11 грн.

Враховуючи наведене, всього сплаті підлягає судовий збір в розмірі 2665,91 грн. (840,80 грн. + 1825,11 грн.).

Між тим, як вбачається з квитанцій № 13_12 від 24.12.2020 року, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 2230,60 грн.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 435,31 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із неусуненням її недоліків, суд керується таким.

У суду відсутні докази отримання позивачем ухвали суду від 31.12.2020 про залишення позову без руху, в зв`язку з чим відсутні підстави констатувати, що сплив строк для сплати судового збору, встановлений вказаною вище ухвалою.

Крім того, суд враховує, що згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позивач в заяві, яка була надана суду у відповідь на ухвалу про залишення позову без руху, посилається в тому числі на необхідності забезпечення співмірності розміру судових витрат, який не повинен створювати перешкод у доступі до правосуддя.

Враховуючи наведене, суд роз`яснює ОСОБА_1 положення ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, згідно яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, або в порядку, передбаченому законом, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Умови, за яких суд може своєю ухвалою за клопотанням сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати, визначені ст. 8 Закону України «Перо судовий збір».

Враховуючи наведене, суд роз`яснює ОСОБА_1 , що він не позбавлений права у встановленому законом порядку заявити клопотання про відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру тощо.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За таких обставин, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та ЦПК України, справедливого розгляду даної справи на засадах верховенства права, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для додаткової сплати судового збору в розмірі 435,31 грн., надавши позивачу додатковий строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для додаткової сплати судового збору в розмірі 435,31 грн., встановлений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.12.2020 на строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо він відповідно до цієї ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, та усуне вказані в цій ухвалі недоліки, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо він не усуне недоліки позовної заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною та буде повернута. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов