ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7707/21 Справа № 188/1099/20 Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів , -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі який наразі розірвано. За час спільного проживання, ними було нажито майно, серед якого і будинок АДРЕСА_1 . 27 грудня 2018 року вони вирішили добровільно, за взаємною згодою розділити спільне рухоме майно. Також вони вирішили добровільно, за взаємною згодою, розділити належний їм на праві спільної часткової власності будинок АДРЕСА_1 , тому за домовленістю з відповідачем, він сплатив останній 5 000 доларів США за 1/2 частину будинку, про що вона написала розписку. Однак, через поведінку відповідача вони так і не посвідчили виниклі правовідносини нотаріально, його право власності на будинок вона не визнає, грошові кошти які вона отримала за свою частину не повертає. Він намагався узаконити правочин шляхом подачі відповідного позову, однак рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 20 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, в задоволені його позову було відмовлено. На сьогоднішній день він та відповідач є власниками по 1/2 частки будинку, однак за свою частину будинку відповідач отримала від нього 5 000 доларів США, які витратила на власні потреби, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 137 991 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США, як безпідставно нею набуті, судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.156-160).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач отримала від нього 5 000 доларів США, однак свої зобов`язання перед ним не виконала. Відповідач відмовилась вчиняти дії про набуття ним права власності на будинок та наразі вона так і продовжує бути власником 1/2 частини будинку від якого відмовилась на його користь. Позивач порушила умови взяті на себе розписками від 27 грудня 2018 року та від 28 грудня 2018 року (а.с.167-172).

06 вересня 2021 року відповідач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що правочин щодо поділу будинку між ними не здійснювався. Відносини, що виникли між ними це правочин купівлі-продажу її частки, та саме позивач ухиляється від нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу. Вона знялася з реєстраційного обліку у будинку, віддала позивачу ключі та виїхали з будинку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 137 991 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до розписки від 27 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США у рахунок майбутнього продажу належної їй Ѕ частини будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 27 грудня 2018 року також написав ОСОБА_2 розписку в якій зазначив, що він по обоюдній згоді з відповідачем ОСОБА_2 викупляє її частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 та передає їй кошти в розмірі 5 000 доларів США.

Будинок, з приводу якого було надано зазначену вище розписку, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 вересня 2003 року знаходиться на підставі свідоцтва про право власності, яке видане 05 липня 2003 року Виконкомом Васильківської сільської ради у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Частки сторін в будинку є рівними та становлять по Ѕ частці, що підтверджено сторонами у їх процесуальних заявах по суті справи та не заперечувалось ними у судовому засіданні.

У зв`язку з тим, що договір купівлі продажу будинку станом на час подання позову не відбувся, а також у зв`язку з тим, що позивач вирішив, що сплатив зависоку ціну за частину будинку, ОСОБА_1 вирішив повернути грошові кошти в розмірі 137 991, 00 гривні що еквівалентно 5 000 доларів США передані ОСОБА_2 у рахунок майбутнього продажу частини будинку.

Після отримання грошових коштів відповідач ОСОБА_2 виїхала зі спірного будинку і з 27 грудня 2018 року в будинку не проживає. З 12 серпня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 .

15 липня 2019 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 лист в якому пропонував їй визначити дату та час її прибуття до відділу земельних ресурсів «Земля і Право» до кабінету №227 за адресою АДРЕСА_3 (доказів отримання листа відповідачем позивачем суду не надано).

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 пропозицію, в якій пропонував останній сповістити його в письмовій формі, протягом десяти днів грудня 2019 року, про день та час зустрічі в нотаріальній будь-якій (державній, приватній) конторі для посвідчення правочину в нотаріальному порядку.

10 січня 2020 року ОСОБА_2 направила позивачу лист в якому зазначила, що буде чекати ОСОБА_1 у державного нотаріуса 31 січня о 09 годині.

02 липня 2020 року ОСОБА_1 в письмовому виді запропонував ОСОБА_2 знятися з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 .

10 липня 2020 року ОСОБА_2 запропонувала ОСОБА_1 з`явитися в десятиденний строк для реєстрації його права власності на будинок в державні установи

У ході судового розгляду відповідач та її представник неодноразово пропонували позивачу добровільно оформити право власності на будинок у нотаріуса.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про повернення грошових коштів свідчать про те, що ОСОБА_1 не бажає укладати договір купівлі-продажу частки будинку, мотивуючи це тим що саме відповідач не бажає оформити договір, в той час як відповідач - виїхала після отримання грошей з будинку, знялася з реєстрації, відвідувала нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу в день призначений для зустрічі з ОСОБА_1 , що в судовому засіданні підтвердили свідки , тобто позивач в односторонньому порядку відмовляється від домовленостей зазначених у розписці. Оскільки між сторонами мають місце договірні правовідносини, то вони не підпадають під дію ст.1212 ЦК України,

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають

у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем не доведено правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України.

Позивач неодноразово звертався до суду з позовами в яких наголошував, що між ним та відповідачем виникли договірні відносини.

Крім того, відповідач не заперечує проти укладання договору купівлі-продажу своєї частки будинку за яку отримала грошові кошти, та позивач не довів того факту, що саме вона ухиляється від укладання договору купівлі-продажу

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров