Провадження № 2/161/4600/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши у в порядку письмового спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи) в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/19258/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня звернення до суду із заявою і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.1991 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2020 був розірваним. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 визначено місце проживання неповнолітньої дитини разом з батьком. Позивач вказує, що відповідачка не займається вихованням доньки, не цікавиться її станом здоров`я, не утримує її матеріально, фактично усі витрати на утримання дитини несе він. На даний час донька навчається у школі, потрібно постійно їй купувати одяг, продукти харчування, засоби гігієни, одяг, ліки.

Ухвалою суду від 1 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи.

29 листопада 2021 року до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки відсутні підстави для стягнення з неї в примусовому порядку аліментів, адже вона від утримання дитини не ухиляється, в добровільному порядку забезпечує дитину одягом, їжею, проводить з нею дозвілля, тобто не ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Крім того, просить всі судові витрати покласти на позивача, зокрема витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00грн.

До суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.1991 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2020 у справі №161/18978/19 був розірваним (а.с. 6-7).

У шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 у справі №161/1174/20 визначено місце проживання неповнолітньої дитини разом з батьком (а.с. 8-10).

Позивач вказує, що відповідачка не займається вихованням доньки, не цікавиться її станом здоров`я, не утримує її матеріально, фактично усі витрати на утримання дитини несе він. На даний час донька навчається у школі, потрібно постійно їй купувати одяг, продукти харчування, засоби гігієни, одяг, ліки.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами законодавства.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 у справі №161/1174/20 визначено місце проживання неповнолітньої дитини разом з батьком.

Зазначене не заперечувалось сторонами у справі та повністю підтверджується наданими сторонами доказами.

У своєму відзиві відповідачка підтвердила той факт, що вона проживає у м. Дніпрі.

Відповідачка є працездатною особою, не надала належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на її утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.

Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину.

Враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідачка є працездатною та спроможною отримувати доходи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви, тобто з 27 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 605,33 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач у відзиві просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00грн.

З врахуванням викладено, керуючись приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд відмовляє у відшкодуванні відповідачу судових витрат з надання професійної правничої допомоги, як таких, що не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня подання позовної заяви, тобто з 27 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 33 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк