ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9254/21 Справа № 210/271/20 Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головне управління Державного казначейської служби у Дніпропетровській області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2021року, яке постановлено суддею Сидорак В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дти складання повного тексту судового рішення відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державного казначейської служби у Дніпропетровській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 травня 2019 року дільничним офіцером поліції сектору превенції Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Чеголя А.О. під час здійснення своїх повноважень було складено протокол серії АПР18 № 0189851 про те, що ОСОБА_1 , заступник директора технічного коледжу, 13.05.2019 р. близько 9 год. 40 хв. на робочому місці технічний коледж, розташований по вул. Степана Тільги, 40 у м. Кривому Розі висловлювався нецензурною лайкою по відношенню колеги ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.10.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення - закрито, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме - об`єкту правопорушення та суб`єктивної сторони у вигляді прямого умислу на його скоєння.

Внаслідок протиправних дій працівника поліції позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації, моральних переживаннях та фізичних стражданнях у зв`язку із загостренням хвороби, порушенні нормальних життєвих стосунків. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалість їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди та з врахуванням вимог розумності і справедливості, позивач вважає необхідним визначити розмір морального відшкодування з відповідача в сумі 25 000 грн. на користь позивача.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Панченка Миколи Івановича до Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державного казначейської служби у Дніпропетровській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, - задоволено частково.

Стягнуто з Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області грошові кошти на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заяву ГУНП в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Зазначає, що відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність виникає лише при встановлені незаконності дій посадових осіб.

На думку скаржника судом першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, не враховано роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, позивачем визначено розмір моральної шкоди без урахування вимог розумності і справедливості. Позивачем не надано доказів, на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди.

Крім того, судом першої інстанці не взято до уваги, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року адміністративне провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП України закрито у зв`язку х закінченням строків накладення адміністративного правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та з протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №018951, складеного дільничним офіцером поліції Металургійного ВП Чеголя А.О., 13.05.2019 року близько 09.40 годин ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці "Технічний коледж", що розташований в м. Кривому Розі по вул. С. Тільги, 40 висловився нецензурною лайкою у відношенні колеги ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.10.2019 року справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 3-4).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач ОСОБА_1 у зв`язку з незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями службової особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, вважав доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди, що завдана у зв`язку з порушеними стосовно нього провадженням у справі про адміністративне правопорушення та виразилась у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих стосунків.

Колегія суддів не погоджується з такими з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ізстаттею 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Статтею 56 Конституції Українипередбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбаченістаттею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другоюстатті 23 ЦК Українипередбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьоїстатті 23 ЦК Українивизначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотнезначення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно достатті 1176 ЦК Українишкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам було надані роз`яснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження№ 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19 (провадження № 61-11020св20).

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , яка діяла на час звернення з позовними вимогами передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушенн, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосвувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» яка діяла на час звернення з позовними вимогами відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач послався на те, що 27 травня 2019 року дільничним офіцером поліції сектору превенції Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Чеголя А.О. під час здійснення своїх повноважень було складено протокол серії АПР18 № 0189851 про те, що ОСОБА_1 , заступник директора технічного коледжу, 13.05.2019 р. близько 9 год. 40 хв. на робочому місці технічний коледж, розташований по вул. Степана Тільги, 40 у м. Кривому Розі висловлювався нецензурною лайкою по відношенню колеги ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За твердженням позивача постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.10.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення - закрито, оскільки в ході судового засідання встановлена відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме - об`єкту правопорушення та суб`єктивної сторони у вигляді прямого умислу на його скоєння.

Проте, як вбачається з матеріалів справи постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року , справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 3-4).

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності належить до нереабілітуючих підстав закриття провадження та не встановлює відповідальність для відповідача у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди є безпідставним, оскільки судом не було враховано, що позивачем не доведено факту саме незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності та закриття провадження з підстави відсутності складу правопорушення.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріально законодавства, без повного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, тому на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державного казначейської служби у Дніпропетровській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: