справа № 570/5084/20
провадження № 2/570/447/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Мікосянчика І.Ю.,

представника відповідача адвоката Нікольченка Б.Б.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження відносно батька дитини та стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини,

в с т а н о в и в:

покликаючись на відмову відповідача добровільно подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, відсутність фінансової можливості у позивача самостійно забезпечити належний рівень життя для дитини та враховуючи, що позивач не може працювати, оскільки доглядає за дитиною, позивач у поданій до суду 17 грудня 2020 року позовній заяві, вимоги по якій уточнені у зв"язку з уточненням анкетних даних відповідача від 10 лютого 2021 року, просить:

- визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м.Рівне Рівненської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видав Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2004 від 07.10.2020 р.);

- зобов`язати Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м.Рівне Рівненської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видав Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2004 від 07.10.2020 р.), зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " та змінивши по батькові дитини з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", ім`я, дату та місце народження дитини - залишити без змін;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та 1 000,00 гривень на утримання позивача з дати подання позову до досягнення дитиною трьох років;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на загальну суму 6 840,80 гривень.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Нікольченко Б.Б. вважає позовні вимоги безпідставними, у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що згідно свідоцтва про народження батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_8 , вважає за необхідне призначити судову медико-генетичну експертизу, заперечує щодо заявленого позивачем розміру аліментів, оскільки відповідач, який не має стабільного регулярного доходу, не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу,

Всіх учасників справи належним чином повідомлено про час і місце її розгляду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у поданій заяві просить розглянути справу за відсутності представника.

Зважаючи на те, що явку учасників не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку заявника, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

У судовому засіданні позивач просить суд встановити батьківство відповідача, стягнути аліменти на утримання дитини та аліменти на своє утримання. Зазначає, що спільно з відповідачем проживали з 2019 року до літа 2020 року на трьох зйомних кваритирах, мали спільний фінансовий бюджет, планували спільне життя, відповідач подарував їй обручку, реакція відповідача на її вагітність була позитивна, однак пізніше у нього виник сумнів щодо його батьківства, у зв`язку з чим позивач вирішила зробити тест ДНК, просить позов задоволити.

Представник позивача адвокат Мікосянчик І.Ю. у суді позовні вимоги підтримує повністю, зазначає, що головним доказом у даній справі є висновок експерта від 28 липня 2021 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, яким підтверджено батьківство відповідача.

Представник відповідача адвокат Нікольченко Б.Б. у судовому засіданні вважає, що за таких підстав оспорювати факт батьківства немає сенсу, тому він оспорює лише розмір аліментів, зазначає, що відповідач має мінливий дохід, як фізична особа-підприємець за 2020 рік згідно довідки отримав дохід у 80 000 грн., вказує, що заявлений у позовній заяві розмір аліментів у 3 000 грн. є обтяжливим для відповідача, який погоджується сплачувати аліменти лише на утримання дитини у розмірі 1500 грн., а надавати матеріальну допомогу позивачу відповідач не має фінансової можливості.

Свідок ОСОБА_9 у суді показала, що позивач і відповідач зустрічалися, спільно знімали житло, відповідач є забезпеченою людиною, пропонував позивачу одружитися.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що їй відомо про те, що позивач і відповідач зустрічалися, спільно знімали житло, відповідач був дуже радий вагітності позивача, у відповідача був автомобіль і він повністю забезпечував позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористались правовою допомогою.

Як встановлено судом, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають, спільно проживали, винаймали житло, що підтверджується показаннями свідків і не заперечується сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , матір"ю якої згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 жовтня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом № 5 від 03 грудня 2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Згідно висновку експерта від 28 липня 2021 року № СЕ-19/114-21/9260-БД ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Ймовірність даної події складає 99,999999999 %.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Щодо визнання батьківства.

Відповідно до ч.1, 3 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється ст.128 СК України. Відповідно до частин першої та другої вказаної статті за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу (ч.4 ст.128 СК України).

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/.

У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1 921 гривня, з 1 липня - 2 013 гривень, з 1 грудня - 2 100 гривень.

Щодо стягнення аліментів на утримання позивача - матері дитини.

Відповідно до ст.91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до ст.76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, №3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу.

Оскільки ймовірність біологічного батьківства відповідача відносно дитини ОСОБА_3 визначено висновком експерта від 28 липня 2021 року № СЕ-19/114-21/9260-БД на 99,999999999 %, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим необхідно внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " та змінивши по батькові дитини з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", ім`я, дату та місце народження дитини - залишити без змін.

Сторони не домовилися про розмір матеріального забезпечення дитини, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивача і дитини, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може.

При цьому, судом встановлено, що у позовній заяві відсутні докази щодо розміру доходів відповідача на даний час, натомість у матеріалах справи наявна довідка, відповідно до якої відповідач у 2020 році отримав дохід у 80 000 грн.,

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, однак, оскільки відповідач має мінливий дохід, то суд дійшов висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі по 2 000 гривень 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення аліментів на утримання позивача, суд вважає, що ОСОБА_1 , з якою проживає малолітня дитина, потребує матеріальної допомоги, а право на утримання у матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на матір дитини як з чоловіка, з яким позивач не перебуває у шлюбі, але тривалий час проживали однією сім`єю, і на дитину - як з батька.

Виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з врахуванням обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, його матеріального становища, приймаючи до уваги прожитковий мінімум, суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване її звернення до суду. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. Суд вважає, що оскільки позивачем доведено, що відповідач є батьком дитини, спроможний надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку з чим зазначена позовна вимога про стянення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно підлягає задоволенню.

Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов`язок по утриманні своєї дитини та позивача і сплачувати визначену суму аліментів. Визначений розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості.

На думку суду, таке рішення буде законним і справедливим, відповідатиме інтересам дитини і її належному утриманню. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке.

Згідно з ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Позов до суду пред`явлений 17 грудня 2020 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти повинні стягуватися з указаної дати.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач, при поданні позову, сплатила судовий збір за одну позовну вимогу і не сплачувала судовий збір за стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 840 грн. 80 коп. та стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 1 681 грн. 60 коп.

Позивачу правничу допомогу надавали адвокати Панчина П.Є. та Мікосянчик І.Ю. на підставі договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 30 листопада 2020 року, відповідно до п.4. якого гонорар за цим договором визначається сторонами у фіксованому розмірі і становить 6 000 грн.

У суді сторона відповідача заявляє клопотання щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Позивачу правничу допомогу надавали адвокати Панчина П.Є. на підставі договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 30 листопада 2020 року, відповідно до п.4. якого гонорар за цим договором визначається сторонами /позивачем та її представником адвокатом Панчиною П.Є. /у фіксованому розмірі і становить 6 000 грн.

У письмових поясненнях сторона відповідача заявляє клопотання щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на вищезазначене, а також те, що окрім договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 19 травня 2021 року, представником позивача не надано суду жодного іншого доказу на підтвердження критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим суд вважає заявлену представником позивача суму у розмірі 6 000 грн. 00 коп. завищеною, а тому стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Щодо витрат на правову допомогу, яку надавав адвокат Мікосянчик І.Ю., що сторона позивача зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження відносно батька дитини та стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м.Рівне Рівненської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видав Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2004 від 07 жовтня 2020 року).

Внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м.Рівне Рівненської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 видав Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2004 від 07 жовтня 2020 р.), зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " та змінивши по батькові дитини з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", ім`я, дату та місце народження дитини - залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з 17 грудня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (отримувач: ГУК у Рiвн.обл/Рівнен. р-н/22030101; номер рахунку (ІВАN): UA0017295, банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку 38012494, МФО 899998) судовий збір у розмірі 1 681 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Ясениничі Рівненського району Рівненської області, паспорт НОМЕР_2 , виданий 10 грудня 2014 року Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Рівненський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), місцезнаходження: проспект Миру, буд.14, м.Рівне, .

Повне судове рішення виготовлено 26 листопада 2021 року.

Суддя: Кушнір Н.В.