Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4158/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу, про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_5 , останнє місце проживання якої було АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 в користь позивача склала заповіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У свою чергу, позивач прийняв спадщину, оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При зверненні в нотаріальну контору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду у зв`язку з тим, що не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Внаслідок чого, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Спадкове майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за померлою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак право власності на нього вона не зареєструвала і дій, щодо реєстрації права власності не вчиняла.

Отже, відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.328, ст.392 ЦК України).

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом, успадкував житловий будинок, який згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину в 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності.

Позивач вимоги заявленого позову уточнив адреси спадкового майна, просив визнати за ним право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 , про що подав відповідну заяву (а.с.27).

Позивач в судове засідання не з`явився, однак до суду подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві (а.с.34).

Відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , представником ОСОБА_4 подано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують (а.с.28, 31, 58).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 01.03.2005 р. (а.с. 6).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого по 1/2 частину належного їй житлового будинку заповіла внуку ОСОБА_5 та сину ОСОБА_3 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою виконкому В.Копанської сільради №02-07/635 від 29.11.2019 р. (а.с.9).

В порядку цивільного законодавства (ч.4 ст.1268 ЦК України) позивач прийняв спадщину, оскільки на час смерті був неповнолітнім.

Згідно довідки КП Виноградівське РБТІ № 1107 від 29.11.2019 року житловий будинок в АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_5 . Правовстановлюючих документів на будинок не виготовлено (а.с.10).

Згідно листа Виноградівської держнотконтори №601/01-16 від 29.11.2019 р. видати гр. ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину після смерті померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.14).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивача ОСОБА_5 спадкодавцем ОСОБА_5 складено заповіт на 1/2 частину будинку. Спадкоємець ОСОБА_5 спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім. Інший спадкоємець ОСОБА_3 відмовився в користь позивача від належної йому частки будинку. Будинок побудований, прийнятий в експлуатацію відповідно до вимог Закону на час побудови, однак спадкодавцем на життя не виготовлено правовстановлюючих документів, що є перешкодою для позивача для оформлення права на спадщину.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_5 , спадщину прийняв, інші особи претензій до спадкового майна не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Уточнений позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 09.02.2021 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо