Справа № 496/3022/20
Провадження № 2/496/309/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Дигуляр А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмету спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд зняти арешт, та заборону відчуження з рухомого та нерухомого майна, зокрема з садового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , а також з земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0886, площею 0,120 га, що розташована СТ «Вітамін, діл. № НОМЕР_1 , с. Нерубайське, Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області та за час життя належали ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) що накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер ВП №48694144, виданої 02.12.2015 року відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, головним державним виконавцем Олефіром С.В.

Свої вимоги позивач мотивує тим , що Суворовським районним судом м. Одеси на підставі рішення щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 було видано виконавчий лист від 27.07.2012 року №1527/5325/12. На підставі вказаного рішення суду відповідачем відкрито виконавче провадження №48694144. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , була відкрита спадкова справа №56365792, спадкоємцем за законом є дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

До спадкового майна ОСОБА_2 , належить садовий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,120 га, що розташована у СТ «Вітамін», діл. № НОМЕР_1 , с. Нерубайське, Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області.

Оскільки ОСОБА_2 мав заборгованість, позивач ОСОБА_1 стала правонаступником даних зобов`язань, а саме боржником за кредитним договором №014/0034/82/80882 від 05.10.2007 року що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Даний Договір був відступлений за правом вимоги №114/7-4566 від 30.06.2017 року АТ «Комерційний Індустріальний Банк». В свою чергу, АТ «Комерційний Індустріальний Банк» кредитний договір відступив за правом вимоги №113/7-4566-ДГ до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Позивач повною мірою виконала зобов`язання за кредитним договором №014/0034/82/80882 від 05.10.2007 року. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.03.2016 року у виконавчому провадженні №48694144, виконавчий лист №1527/5325/12 виданий 27.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси повернутий стягувачу у зв`язку із тим, що стягувач не здійснив авансування витрат на організацію виконавчих дій передбачених законом.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачові від 27.06.2014 року у виконавчому провадженні №39418199 виконавчий лист №1527/5325/12 виданий 27.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси повернуто стягувачові. Останній більше не звертався до виконавчої служби з метою відкриття провадження. Станом на момент звернення до суду, виконавче провадження №48694144 є завершеним, але арешт накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не скасований, а тому позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності.

Від Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Також в своєму листі відповідач зазначив, що згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Міністерством юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5» термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмету спору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшла заява про розгляд справи у відсутність особи, а саме в своїй заяві представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 168 від 05.02.2014 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на садовий будинок по АДРЕСА_1 , якій належав ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_4 виданого на підставі рішення виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 29.07.2008 року №480, а також на земельну ділянку площею 0,120 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яке належало ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0886.

Відповідно до копії повторного виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , 10.10.1987 року уклали шлюб, актовий запис №2288. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловіку та дружині « ОСОБА_5 ».

Постановою від 27.06.2014 року стягувачу АТ «Райффайзен Банк Аваль» було повернуто виконавчий документ у зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_2 ліквідного майна для погашення боргу, а також відповідно до довідки УПФ України у Суворовського району м. Одеси, боржник на пенсійному обліку не перебуває, пенсію не отримує.

Постановою від 16.03.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачові, виконавчий лист №1527/5325/12 виданий 27.07.2012 року, було повернуто стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв`язку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат на організацію виконавчих дій передбачених законом.

Відповідно до копії листа DG Finance за вих. №ДГ0111/2 від 01.11.2019 року органам нотаріату, було повідомлено, що фінансових та майнових претензій до Боржника, ОСОБА_2 , та поручителя ОСОБА_1 , за кредитним договором та до Іпотекодавця за Договором іпотеки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не має.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №213914574 від 25.06.2020 року вбачається, що згідно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 48694144, виданий 02.12.2015 року, видавник Відділ державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, Головний держаний виконавець Олефір С.В., власником майна, що обтяжується вказано ОСОБА_2 .

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого Королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмету спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП №48694144, виданої 02.12.2015 року Відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, головним державним виконавцем Олефіром С.В., з садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0886, площею 0,120 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та за час життя належали ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 08.02.2021 року.

Суддя М.Л. Пасечник