Справа № 216/228/21
провадження 2-ві/216/5/21
УХВАЛА

іменем України

про відмову у задоволенні заяви про відвід

08 лютого 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі, заяву про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, про визнання права власності і відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, про визнання права власності і відшкодування шкоди.

18 січня 2021 року ухвалою судді Бутенко М.В. зазначена позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків позовної заяви.

04 лютого 2021 року від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява про відвід судді Бутенко М.В., у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді.

05 лютого 2021 року ухвалою судді Бутенко М.В. заяву про відвід судді визнано необґрунтованою та передано її до канцелярії Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 ЦПК України.

05 лютого 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена заява про відвід надійшла у провадження судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецова Р.О.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

При цьому, підстави для відводу (самовідводу) судді зазначено у ст. 36 ЦПК України, зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, розглянувши заяву про відвід без повідомлення учасників справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відмову у задоволення заяви про відвід, з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту заяви позивача ОСОБА_1 про відвід, підставами для відводу визначено цілковиту недовіру до суддів Центрально-Міського, Саксаганського районних судів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а також до суддів Дніпровського апеляційного суду. Між тим, позивач зазначає, що судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області своїми діями обмежують позивачу доступ до правосуддя, зловживаючи своєю владою, своїми ухвалами вимагають від позивача сплату судового збору, відмовляють у імперативному праві відводу судді та наводить приклади таких ухвал.

При цьому, переконливих, належних та беззаперечних доказів своїх мотивів відводу судді, позивачем ОСОБА_1 до заяви про відвід, не надано. Більш того, виходячи з прохальної частини заяви про відвід, вимоги заявника значно виходять за межі розгляду питання про відвід судді, не відносяться до повноважень судді місцевого суду та апріорі не можуть бути задоволеними.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також, слід звернути увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії або виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналіз практики розгляду справ ЄСПЛ свідчить, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставин, пов`язаних з прийняттям суддями рішень по цій чи інших справах, у т.ч. подібних.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні заяви позивача про відвід судді слід відмовити через відсутність достатньо обґрунтованих підстав, які б підтверджували неупередженість судді Бутенко М.В. при розгляді цивільної справи за позовом за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, про визнання права власності і відшкодування шкоди, а незгода позивача з процесуальними рішеннями судді у інших справах не може бути підставою для відводу.

Керуючись ст.ст. 36-40, 260, 261 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, про визнання права власності і відшкодування шкоди,- відмовити.

Ухвала суду набирає чинності негайно і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О.Кузнецов