Справа № 135/1548/20
Провадження № 2/135/69/21
РІШЕННЯ

іменем України

04.02.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначив, що йому на праві приватної власності належить кімната в гуртожитку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також зареєстровані в даній кімнаті, однак не проживають. Відповідачі не є співвласниками кімнати та не брали участь у приватизації. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають в даній кімнаті, не сплачують комунальних платежів. Не зняття з реєстраційного обліку відповідачів створює суттєві перешкоди для здійснення його прав, як власника кімнати. Тому, він звернувся в суд та просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 визнають і не заперечують щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Визнання позову відповідачами не порушує права та інтереси інших осіб.

Статтею 41Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кімнати в гуртожитку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією ордеру на жилу площу в гуртожитку серії МР №511 виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської ради ОСОБА_1 на право зайняття жилої площі в гуртожитку АДРЕСА_3 ; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради; копією технічного паспорта на кімнату виданого ОСОБА_1 КП «Тульчинське МБТІ» від 08.11.2017.

В кімнаті АДРЕСА_2 крім позивача зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вбачається з копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та із відповідей на запити суду наданих відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-545 від 22.12.2020 та №23-17-546 від 22.12.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 , як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.

Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування житлом, так як були відсутні без поважних причин у кімнаті понад один рік. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даній кімнаті.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи зареєстрованими в належній на праві приватної власності позивачу кімнаті, тривалий час не проживають в ній, а тому обмежують право позивача на користування даною кімнатою. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись кімнатою, в разі наявності в них такого права.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 81, 89, 280-282 ЦПК суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя