Справа № 504/2141/20
Провадження №2/523/3562/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, трьох процентів річних, інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» 20.07.2020р. (далі за текстом ТОВ «Тепло та Сервіс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Тепло та Сервіс» на підстав договору оренди обладнання здійснює експлуатацію котельної централізованого опалення, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський район с. Крижанівка, вул. Ген. Бочарова, 46 та здійснює діяльність з виробництва та централізованого постачання теплової енергії до житлових будинків №44 , 44а , 44б , 44/6 по вул. Ген. Бочарова . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 . Отримуючи послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_5 , відповідач починаючи з листопада 2017р. несвоєчасно сплачував вартість спожитих послуг, в результаті чого у нього виникла заборгованість за період з листопада 2017р. по квітень 2021р. в загальному розмірі 58 918,25грн., інфляційні витрати у розмірі 9080,09грн.; 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 3131,96грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 не погодився з пред`явленими позовними вимогами, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: на думку відповідача між ним та позивачем відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг та відсутність підтвердження факту споживання комунальної послуги; у позивача відсутні підстави для використання котлів газових та будівельної котельної, що унеможливлює надання ними комунальних послуг з теплопостачання; у позивача відсутні ліцензія на впровадження господарської діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії; відповідач не проживає в квартирі, не буває у будинку та в адміністративному приміщені котельної, що виключає можливість його ознайомлення з тарифами, відповідач не отримує комунальних послуг; із зазначеної в квитанції про оплату комунальних послуг з опалення адреси, не можна зрозуміти населений пункт, зазначена площа квартири 101,8 кв.м. та реєстрація однієї особи в квартирі не відповідає дійсності; у представника позивача відсутні повноваження на представництво позивача.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтаном П.В. від 17.11.2020р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2021р. цивільну справу за позовом ТОВ «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 було передано до Суворовського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Матеріали справи надійшли 22.04.2021р. та розподілені на головуючого - суддю Малиновського О.М., яким, ухвалою від 28.04.2021р. було призначено розгляд справи по суті.

26.06.2021р. позивачем був збільшений розмір позовних вимог, які прийняті судом до провадження з первісними позовними вимогами.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача пред`явлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. В призначене судове засідання на 01.12.2021р. представник не з`явився, направив заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутністю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно до довідки №153/8 від 24 травня 2018 року, наданої ОК «ЖЕК «Добробут Сервіс», будинок №44 по вулиці Ген. Бочарова в с. Крижанівка, Лиманського району, Одеської області обладнано системою водяного обігріву. Починаючи з 01 листопада 2017 року надання послуг з постачання теплової енергії до будинку здійснюється ТОВ «Тепло та Сервіс».

Наказом по ТОВ «Тепло та Сервіс» №7 від 12.09.2017р. встановлено тарифи на виробництво та постачання теплової енергії в будинок №44 по вулиці Ген. Бочарова в с. Крижанівка, Лиманського району , Одеської області за тарифами: для населення 25,59 грн. за 1 кв.м. опалюваної площі; 1371,58грн. за 1 гкал. В разі встановлення індивідуального приладу обліку теплової енергії.

Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №323 від 11 грудня 2018 року встановлено тарифи на виробництво та постачання теплової енергії: 1773,09 грн. за Гкал.-для населення, 2974,51 грн. Гкал.-для інших споживачів, тариф на опалення на 1кв.м.: 32,99 грн.-для населення, 58,07 грн.-для інших споживачів.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , площею 101,5кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.04.2020р.

Згідно наданих квитанцій про сплату за отриману теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_5 , за вказаною вище адресою, було визначено заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за спожиту теплову енергію в опалювальний сезон за період з 01 листопада 2017 року по 30 квітня 2021 року в загальному розмірі 58 918,25грн.

Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3% річних встановлено інфляційні втрати в розмірі 9080,09грн. та 3% річних в розмірі 3131,96грн.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.

В силу ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач, як одноосібний власник квартири АДРЕСА_5 отримавши послуги з опалення від позивача допустив прострочення оплати таких послуг на загальну суму 58918,25грн. При цьому відповідачем не спростовано належними та допустимим доказами розрахунки заборгованості за отримані послуги з опалення.

Відтак, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, зазначено, що п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2001 №1875-IV передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Законодавством не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.

Таким чином, посилання відповідача та його представника на відсутність укладеного договору є безпідставні та судом відхиляються.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина друга статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація) (частина четверта статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як встановлено судом послуги з опалення в період з листопада 2017р. по квітень 2021р. до будинку №44 по вулиці Ген. Бочарова в с. Крижанівка, Лиманського району, Одеської області надавались ТОВ «Тепло та Сервіс», яке має ліцензії на виробництво та постачання теплової енергії. Крім того, факт надання послуг з постачання теплової енергії (опалення) до багатоквартирного будинку, в якому розташована належна відповідачу на праві власності квартира, підтверджується листом ОК «ЖЕК Добробутсервіс», якою здійснюється утримання будинку.

Отже, твердження відповідача про відсутність ліцензії у ТОВ «Тепло та Сервіс», а так саме і відсутність письмового договору між ним та позивачем не ґрунтуються на фактичних обставинах встановлених судом та суперечать чинному законодавству.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання).

Відповідачем не доведено факт неотримання наданих позивачем послуг з опалення квартири в період з листопада 2017р. до квітня 2021р. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що у квартирі відсутнє централізоване опалення, а тому у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору, як було зазначено судом, не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

З мотивів зазначених вище є неприйнятними твердження відповідача, що він не проживає в квартирі, оскільки стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить.

Не заслуговують на уваги та є такими, що не спростовують обґрунтованість заявлених позовних вимог, аргумент відповідача щодо неточної адреси зазначеної позивачем у квитанціях про оплату послуг за спожиту теплову енергію. Посилання відповідача щодо не відповідності загальної площі квартири, зокрема в квитанціях «101,8кв.м», а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «101,5кв.м» не можуть бути прийняті судом, так як з боку відповідача не надано належних документів, зокрема технічного паспорту, яким би підтверджувалась загальна площа квартири. Крім того, документальне підтвердження меншої площі квартири, яка належить відповідачу, можє стати підставою для проведення позивачем перерахунку нарахованої заборгованості за спожиту теплову енергію.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначив ВСУ, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно цивільно-правового договору є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондується право вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма ст. 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Відповідно до положень викладених у пункті 10 ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Приймаючи до уваги, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання то він, в силу ч.2 ст.625 ЦПК України повинен сплатити на користь позивача 3% річних в розмірі 3131,96грн. та інфляційні витрати в розмірі 9080,09грн. за період прострочення з 01.11.2017р. до 30.04.2021р.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265, 268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, трьох процентів річних, інфляційних витрат задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» () заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію в розмірі 58918,25грн. за період з 01.11.2017р. до 30.04.2021р., за порушення грошового зобов`язання: інфляційні втрати в розмірі 9080,09грн.; три процента річних в розмірі 3131,96грн., судовий збір в розмірі 2102,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02 грудня 2021р.

Суддя