П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021року м. Київ

Справа №759/3687/21

Провадження № 22-ц/824/12503/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 24 листопада 2021 року

Повний текст постанови складено 30 листопада 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» на рішення Святошинського районного м. Києва від 12 липня 2021 року та додаткове рішення Святошинського районного м. Києва від 16 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 грудня 2020 року Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» видано наказ № 1-д «Про оголошення догани», згідно якого ОСОБА_1 , головному бухгалтеру, оголошено догану за свідомий бойкот і невиконання наказів, розпоряджень і вказівок президента щодо виконання службових обов`язків.

15 січня 2021 року Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» видано наказ № 9-К «Про звільнення», згідно якого ОСОБА_1 , головного бухгалтера, звільнено 15.01.2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, як таких до яких раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (п.3 стаття 40 КЗпП України).

Наказ № 9-К прийнятий, враховуючи вже оголошену ОСОБА_1 догану наказом від 08.12.2020р. № 1-Д, а також факт порушення правил внутрішнього розпорядку, зафіксований актом від 14.01.2021 року. Вважає, що Наказ № 9-К «Про звільнення» від 15 січня 2021р. та Наказ № 1-д «Про оголошення догани» від 08 грудня 2020р. є незаконними та підлягають скасуванню. На думку позивача, у відповідача відсутні докази систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, просив поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» з 16 січня 2021 року та стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 січня 2021 року по дату ухвалення рішення судом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року Позов ОСОБА_1 до Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, задоволено.

Скасовано наказ № 1-д «Про оголошення догани» від 08 грудня 2020 року в частині оголошення догани ОСОБА_1 , головному бухгалтеру.

Скасовано наказ № 9-К «Про звільнення» від 15 січня 2021 року в частині звільнення ОСОБА_1 , головного бухгалтера.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» з 16 січня 2021 року.

Стягнуто з Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 16 січня 2021 року у розмірі 88 068 грн.75 коп. (вісімдесят вісім тисяч шістдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 37 500 грн. 00 коп. (тридцять сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).

Стягнуто з Відкритого міжнародного університету розвитку людини "Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн.00 коп.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року допущено негайне виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» з 16 січня 2021 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, тобто стягнути з Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за один місяць в розмірі посадового окладу 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду та додатковим рішенням суду, Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить вказані рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для тсправи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм процесуального права а також неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» адвокат Кирилкін Р.О. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самохвалова О.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, врахувавши аргументи, наведені у запереченні на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21 січня 2003 року (т.1 а.с. 15-19), працював на посаді головного бухгалтера, звільнений згідно Наказу № 9-К «Про звільнення» від 15 січня 2021 року (т.1 а.с.21).

Відповідно до наказу, станом на 15.01.2021 року фінансовим директором ОСОБА_2 , головним бухгалтером ОСОБА_1 не виконані вимоги розпорядження від 29.10.2020 №67-Р, Наказу від 14.12.2020 №179, Наказу від 14.12.2020 №212, Наказу від 23.10.2020 №174, які передбачали заходи ліквідації перешкод проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності університету. Звільненню передувало накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошеної догани Президентом Відкритого міжнародного уніфверситету розвитку людини «Україна» ОСОБА_3 , порушення правил внутрішнього розпорядку, зафіксований актом від 14.01.2021 року, невиконання вимог розпорядження

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Тобто при звільненні на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України слід враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок додержуватися внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року в справі № 363/4221/16-ц (провадження № 61-28075св18).

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства:

- забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності;організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій;

- бере участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства;

забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства;

- подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до розділу 2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Випуску 1«Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників» 29.12.2004 № 336 Головний бухгалтер Забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з урахуванням особливостей діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних. Забезпечує складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства, підписання її та подання в установлені строки користувачам. Здійснює заходи щодо надання повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан, результати діяльності та рух коштів підприємства. Бере участь у підготовці та поданні інших видів періодичної звітності, які передбачають підпис головного бухгалтера, до органів вищого рівня у відповідності до нормативних актів, затвердженими формами та інструкціями. За погодженням з власником (керівником) підприємства забезпечує перерахування податків та зборів, передбачених законодавством, проводить розрахунки з іншими кредиторами відповідно до договірних зобов`язань. Здійснює контроль за веденням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів.

Наказом від 29.10.2020 № 179 «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна» зобов`язано ОСОБА_1 надавати інформацію Центру внутрішнього аудиту у відповідні проміжки часу, а також надати копії первинних фінансових документів та інших документів бухгалтерської звітності на вимогу та у разі необхідності.

Наказом «Про адміністрування автоматизованої системи «Акцент» від 7.12.2020 року № 206 ОСОБА_1 залучено у комісію для передачі прав надання доступу до бази даних, адміністрування бази даних, архівів АС «Акцент», у т.ч. до створення нових користувачів.

З наведеного вбачається, що вказані накази стосувалися виконання безпосередніх посадових обов`язків ОСОБА_1 стосовно складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства, підписання її та подання в установлені строки, а також здійснення заходів щодо надання повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан, результати діяльності та рух коштів підприємства.

Згідно наказу № 1-д «Про оголошення догани» (т.1 а.с.20), підставами для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани були: не виконання вимоги Розпорядження від 29.10.2020 року № 67-Р «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна»; ухилення від погодження та підписання наказу №179 від 29.10.2020 року «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна», у зв`язку з чим вказаний наказ був розісланий відділом організаційної роботи і контролю тільки 04.12.2020 року; відмова погоджувати наказ «Про адміністрування автоматизованої системи «Акцент»; зміст типового договору (контракту) з головним бухгалтером ТВСП, свідомий бойкот системи «Акцент».

Вимоги Розпорядження №67-р «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна» від 29.10.2020 року зводилися до того, що позивач зобов`язаний надати до Центру внутрішнього аудиту оборотно-сальдові відомості, розшифровки дебіторської та кредиторської заборгованості за кожен квартал, договори позички та фінансової допомоги, касові документи, журнали-ордери за рахунками 376, 377, за кожен квартал, за період з 01.01.2015 року до 30.10.2020 року, включно, в строк до 03.11.2020 року.

Позивачу ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення, що підтверджується актом від 08.12.2020 року. З вказаним наказом ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися, що підтверджується актом від 10.12.2020 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнав невиконання ним Розпорядження №67 від 29.10.2020 року.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення трудової дисципліни, встановленої його посадовою інструкцією, статутом та Правилами внутрішнього трудового розпорядку Університету, яке виразилось у відмові виконати Розпорядження Президента Університету, за що був приягнутий до дисциплінарної відповідальності.

При цьому колегією суддів враховується, що відповідачем був дотриманий строк та порядок притягнення до відповідальності позивача, встановлені ст.ст.148, 149 КЗпП України. Так, застосування дисциплінарного стягнення до позивача відбулося не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Від порушника було зажадано пояснення, яке він відмовився надати. Стягнення оголошено в наказі і повідомлено працівникові. При цьому роботодавцем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, попередню роботу працівника і обрано найбільш м`який із передбачених ст.147 КЗпП України стягнень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про безпідставність вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу №1-Д від 08.12.2020 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Пунктом 16 Правил внутрішнього трудового розпорядку Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини«Україна» встановлено час початку і закінчення роботи: з 9.00 до 18.00 (в п`ятницю до 16.45), з перервою на обід з 13.15 до 14.00. Пунктом 32 згаданих правил, забороняється вживати спиртні напої в навчальних корпусах, їдальнях, буфетах, гуртожитках Універститету.

Актом від 14.01.2021 року було зафіксовано порушення правил внутрішнього трудового розпорядку о12.30, а саме, відсутність головного бухгалтера ОСОБА_1 на робочому місці в своєму службовому кабінеті та вживання спиртних напоїв.

Як убачається з матеріалів справи, допитана в суді першої інстанції свідки підтвердили, що вони 14.01.2021 року в робочий час з 12.25 до 13.10 знаходились не на робочих місцях і всі разом за участю ОСОБА_1 перебували в окремому кабінеті, де вони приймають їжу.

Отже, достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 маючу непогашене дисциплінарне стягнення у вигляді догани, порушив правила внутрішнього трудового розпорядку Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем правомірно було винесено наказ про його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.

Оскільки судом встановлено безпідставність вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення,колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Як похідні не підлягають задоволенню і вимоги позивача про поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правоскасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, Київський апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року, додаткового рішення від 16 липня 2021 року та ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 5448 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» (03115 м. Київ вул. Львівська,23 Код ) судовий збір в сумі 5448 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна