1Справа № 335/5410/21 2/335/2143/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Воробйова А.В.
за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, який мотивує тим, щопозивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., зареєстрованого в реєстрі №882.
В спірній квартирі зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 .
Відповідач не сплачує комунальні платежі (хоча комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб), не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в спірній квартирі немає, і взагалі квартирою він не цікавиться.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інший співвласник ОСОБА_3 відповідачу не чинили. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується взагалі.
На підставі вищевикладеного позивач просить визнати ОСОБА_2 , 06.12.1995 року таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 24.05.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову та проведення судового засідання за його відсутністю.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., зареєстрованого в реєстрі №882.
В спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя від 24.05.2021 року.
Відповідач не сплачує комунальні платежі (хоча комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб), не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в спірній квартирі немає, і взагалі квартирою він не цікавиться.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інший співвласник ОСОБА_3 відповідачу не чинили, спірним жилим приміщенням відповідач не користується взагалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, навіть якщо ці перешкоди не повязані з позбавленням права володіння.
Відповідно до ст. 150 ЖК України та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника.
Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а отже припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сімї на користування цією квартирою.
Зазначене презюмується з правовими позиціями висловленими Верховним Судом України в постанові від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс14, Верховним Судом у постанові від 29.01.2018 року у справі № 766/1955/16ц (провадження № 61-755св18).
Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Від так, реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняття відповідача з реєстраційного обліку можливо лише за умови втрати користування цим житлом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців.
Стаття 72 ЖК дозволяє визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаному будинку такою, що втратила право на користування ним.
В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час він ним не користується з власної ініціативи, його майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні житлом.
Суд вважає, що за вказаних обставин відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Воробйов