Провадження №2/359/1073/2021
Справа №359/8384/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Рожковій Ж.Р. ,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кузьменка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Бориспільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійсним шлюбу з моменту його реєстрації

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить визнати недійсним з моменту реєстрації шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 серпня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області та анулювати актовий запис про реєстрацію шлюбу.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який був батьком позивача. Після звернення до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачу стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини також звернулася ОСОБА_3 , як дружина померлого.

Позивач зазначає, що їй було відомо, проте, що її батько ОСОБА_4 мав останнім часом стосунки з жінкою, однак такі відносини не мали ознак сім`ї, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживали однією сім`є, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, не відпочивали разом, а всі близькі родичі та знайомі вважали, що між ними відсутні шлюбні відносини.

Натомість ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пов`язували стосунки, в яких відповідач надавала допомогу ОСОБА_4 в піклуванні та догляді за ним, оскільки останній був тяжко хворий на психічне захворювання.

Тому позивач вважає, що на момент подання заяви про державну реєстрацію шлюбу та на момент реєстрації шлюбу між відповідачем та ОСОБА_4 останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки страждав на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії параноїдальної форми, що свідчить про відсутність з його боку вільної згоди на реєстрацію шлюбу та відсутності у нього наміру створити сім`ю.

Ухвалою судді від 04 листопада 2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с.27).
Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2, а.с.4).
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Представник Бориспільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу та покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років в м.Бориспіль помер ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т.1, а.с.12).

19 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було зроблено актовий запис №357. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (т.1, а.с. 51).
З довідки №2 виданої Поліклінічним відділенням КНП «ББЛІЛ» від 15 травня 2020 року у відповідь на запит слідчому відділу, вбачається, що ОСОБА_4 перебував на обліку у лікаря психіатра з 1982 року. Останнє звернення за амбулаторною психіатричною допомогою 07 травня 2018 року. Діагноз шизофренія, параноїдальна форма, безперервно прогресуючий перебіг, апато-дисоціативний тип дефекту (т.1, а.с.19).
В той же час, відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_4 , наявна інформація про те, що з 1978 року по 2018 рік він працював на посадах охоронця, підсобного робочого,стрілка ВОХР, контролера, вантажника, робочого служби обслуговуючого обладнання та двірника (т.1, а.с.36-38).
В матеріалах справи наявні докази, що померлий ОСОБА_4 вчиняв правочини, а саме 10 квітня 2017 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір оренди житлового приміщення (а.с.49).
З довідки №82/3/2 від 17 червня 2020 року виданої Бориспільським об`єднаним міським військовим комісаріатом вбачається, що ОСОБА_4 з січня 1980 року по 20 червня 1981 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан (т.1, а.с.48).
Стаття 42 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_2 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_3 , де в графі батько зазначений ОСОБА_4 (т.1, а.с.14).
29 грудня 2016 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_8 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.89 зворот).

Права ОСОБА_2 на отримання спадщини порушені внаслідок укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.1 ст.21, ч.1 ст.24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частина 2 ст.24 СК України передбачає, що реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.
Так, ст.38 СК України передбачено, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу (досягнення шлюбного віку, добровільності шлюбу, одношлюбності, реєстрації шлюбу між родичами або усиновленими).
Частинами 3,4 ст.39 СК України встановлено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті.
Згідно із ч.1 ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
При цьому, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про психіатричну допомогу" тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що бачила ОСОБА_4 два-три рази на тиждень, 19 серпня 2016 року він був адекватним та усвідомлював значення своїх дій.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_4 19 серпня 2016 року був адекватним та все розумів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_4 на момент укладення шлюбу був адекватним та розповідав, що почувається щасливим, що зустрів ОСОБА_3 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 був адекватним та будь-яких ознак психічного розладу не мав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_4 розповідав йому, що в нього є ОСОБА_14 з якою він планує розписатися і проживати, був адекватним.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що з ОСОБА_4 вони бачилися кожного місяця, тому що ОСОБА_5 віддавав йому кошти за оренду квартири. При зустрічах ОСОБА_4 був адекватним, розповідав, що хоче прожити з ОСОБА_3 всі інші дні.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц /провадження № 61-7835сво19/ виклав висновок про застосування норми права, відповідно до якого підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.
При цьому клопотань про проведення експертизи в порядку ст.103 ЦПК України сторона позивача не заявляла.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки, сторона позивача не надала належних і допустимих доказів наявності у ОСОБА_4 дефекту волі під час укладення шлюбу, а надані докази не підтвердили абсолютну неспроможність останнього усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в зазначений час, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З квитанції (т.1, а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 21-40 СК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Бориспільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійсним шлюбу з моменту його реєстрації залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя: Чирка С.С.