Ухвала

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 645/1504/20

провадження № 61-19423ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у справі за позовом Автогаражного кооперативу «Велозаводська» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сущенко Василь Володимирович, про визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень, застосування наслідків недійсності правочину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Автогаражний кооператив «Велозаводська» звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування нежитлових приміщень першого поверху №№ 18, 19, загальною площею 135,4 кв. м в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сущенком В. В., та застосувати наслідки недійсності правочину, а саме: припинити речові права ОСОБА_1 на вищевказані нежитлові приміщення; скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Фрунзенський районний суд м. Харкова заочним рішення від 12 листопада 2020 року позов задовольнив. Визнав недійсним договір дарування нежитлових приміщень першого поверху №№ 18, 19, загальною площею 135,4 кв. м в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , який засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сущенком В. В. Припинив речові права ОСОБА_1 на нежитлові приміщення першого поверху №№ 18, 19, загальною площею 135,4 кв. м в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Скасував рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сущенка В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номер запису про право власності: 28476191, дата державної реєстрації: 22.10.2018, підстава виникнення права власності: договір дарування нежитлових приміщень серія та номер 787, виданий 22.10.2018; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43607039 від 22.10.2018). Стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Автогаражного кооперативу «Велазаводська» судові витрати на загальну суму 9 653,00 грн - по 4 826,50 грн з кожного.

Харківський апеляційний суд постановою від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року - без змін.

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що в судовому засіданні апеляційного суду 22 вересня 2021 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 11 жовтня 2021 року. повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 22 вересня 2021 року було отримано ним в канцелярії суду лише 09 листопада 2021 року, а юристу був потрібен деякий час для виготовлення тексту касаційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Наведені у клопотання причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не є поважними, оскільки заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин отримання ним в канцелярії суду копії оскаржуваної постанови апеляційного суду від 22 вересня 2021 року саме 09 листопада 2021 року (довідка суду).

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів.

Разом із цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у березні 2020 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 102 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у справі).

Судовий збір за подання касаційної скарги за три немайнові вимоги (визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень, припинення права на нежитлові приміщення, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень) становить 12 612 грн (2 102 грн х 3 х 200 %).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 12 612 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 12 612 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року та постанови Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев