Справа № 2-3289/2010
Провадження № 6/161/762/21

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Будько І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Луцький ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ (м. Львів), ОСОБА_4 .

Вимоги мотивує тим, що на виконанні у Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебував виконавчий лист № 2-3289/2010, виданий 03.09.2010 року відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості по генеральній кредитній угоді № 014/01-10/815 від 24.03.2006 року та кредитного договору № 014/01-10/816 від 24.03.2006 року суд вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 545352,51 грн. шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах; стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1700 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. сплачених витрат на ІТЗ та 2726,76 грн. витрат на конвертацію валюти.

Вказує, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2017 року, замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 23406107, а саме стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ОСОБА_4 відкритого на підставі виконавчого листа від 03 вересня 2010 року № 2-3289/10 виданого Луцьким міськрайонним судом на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 13 травня 2010 року.

20.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до останнього переходить право вимагати від боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

На підставі наведеного, просить суд, замінити стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3289/10 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03.09.2010 року.

Заявник до судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 також до судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечив щодо задоволення заяви.

Інші учасники справи, в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, хоч були повідомлені про час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Судом встановлено, що на виконанні у Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебував виконавчий лист № 2-3289/2010, виданий 03.09.2010 року відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості по генеральній кредитній угоді № 014/01-10/815 від 24.03.2006 року та кредитного договору № 014/01-10/816 від 24.03.2006 року суд вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 545352,51 грн. шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах; стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1700 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. сплачених витрат на ІТЗ та 2726,76 грн. витрат на конвертацію валюти(а.с. 3).

Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2017 року, замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 23406107, а саме стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ОСОБА_4 відкритого на підставі виконавчого листа від 03.09.2010 року № 2-3289/10 виданого Луцьким міськрайонним судом на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 13.05.2010 року (а.с. 4-5).

20.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до останнього переходить право вимагати від боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 7-11).

Із витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень, вбачається що виконавче провадження № 23406107 є завершеним (а.с. 6).

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III, вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 465/646/11 від 31.10.2019 року.

При цьому, суд не бере до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду №906/1174/18 від 16.03.2021 року, в якій Велика Палата здійснила відступ від правової позиції викладеної у своїй постанові № 465/646/11 від 31.10.2019 року, оскільки, у конкретному випадку, Суд визначив, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливий не тільки на користь фінансових установ, однак, лише за умови, що попередній кредиток (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

В даному випадку, із матеріалів справи, таких обставин не встановлено.

Разом з тим, питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 442 ЦПК України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Варто зазначити, що стаття 55 ЦПК України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 442 ЦПК України розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 55 ЦПК України, слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 442 цього Кодексу.

Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження слід з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частиною першою ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

За пунктом 2 частини першої статті 40 згаданого Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

Вказана правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду №916/617/17 від 03.11.2020 року у подібних правовідносинах.

В матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 23406107 є завершеним (а.с. 6). При цьому, до матеріалів справи не додано будь-яких відомостей про причину завершення вказаного виконавчого провадження.

Таких чином, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду, а також ті обставини, що ОСОБА_1 є фізичною особою і не має права на здійснення операцій з надання фінансових послуг та з огляду на те, що за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 442 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3289-10, виданого на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 13 травня 2010 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 03 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.