Провадження №22-ц/812/104/21
Провадження №22-ц/812/258/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого -Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи №486/2053/19 за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Савіна О.І. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позивачка зазначала, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу з відповідачем проживає з нею. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 листопада 2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи 11 листопада 2019 року (дня звернення з заявою про видачу судового наказу) і до повноліття дитини. Однак в добровільному порядку відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, тобто регулярним лікуванням сина. Вважає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і законом не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, які мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

В зв`язку з зазначеним позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. Розподілено судовий збір.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами пов`язаними із незадовільним станом здоров`я дитини, а саме необхідністю регулярного її лікування, в тому числі і в Центрі мікрохірургії ока в м. Києві. Обставин, які унеможливлюють участь відповідача в зазначених витратах судом не встановлено.

Також, районний суд визначив строк стягнення додаткових витрат на дитину з часу набрання рішення законної сили, виходячи з того, що положення ст. 191 СК України, якими передбачено стягнення аліментів на утримання дитини з дня звернення до суду, не розповсюджуються на правовідносини щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду сторони подали апеляційні скарги. Відповідач посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В своїй апеляційній скарзі відповідач, вказує на те, що з медичних документів наданих позивачкою за 2013-1014 рік підтверджується факт лікування сина в період шлюбу з позивачкою, із документів за період 2018-2019 роки підтверджується факт обстеження дитини, а не її лікування. Доказів на підтвердження понесених позивачкою витрат остання суду не надала, щодо обов`язку своєї участі в таких витратах відповідач усвідомлює.

Позивачка в поданій нею апеляційній скарзі наполягала на повному задоволенні своїх позовних вимог, та зазначала, що суд безпідставно визначив строк стягнення додаткових витрат з часу набрання рішення законної сили, а не з часу пред`явлення позовної заяви, як остання просила в позові. Так, позивачка вказувала на те, що нею надані документи і з чим погодився суд, стосовно необхідності лікування дитини починаючи з 2013 року по теперішній час. З цього часу позивачка самостійно несла всі витрати на лікування, які полягали в транспортних витратах, в придбанні ліків та в оплаті медичних обстежень, проте просила стягнути з відповідача додаткові витрати лише з часу пред`явлення позову. Просила рішення суду в частині визначення строку стягнення додаткових витрат скасувати та в цій частині задовольнити її вимоги повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Так, з матеріалів справи, вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва (а. с. № 4).

Після розірвання між сторонами шлюбу дитина проживає з позивачкою. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 листопада 2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи 11 листопада 2019 року (дня звернення з заявою про видачу судового наказу) і до повноліття дитини (а.с. 11).

На підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 6).

Як зазначила ОСОБА_1 в позовній заяві, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, які викликані особливими обставинами, тобто необхідністю регулярного лікування сина.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Так, відповідно виписного епікризу № історії 4498 ОСОБА_3 , 2007 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Обласної офтальмологічної лікарні Миколаївської області з 09 по 13 жовтня 2013 року з діагнозом: проникаюче поранення рогівки OS, травматична катаракта OS, виписаний на лікування в дитяче офтальмологічне відділення Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ».

Згідно виписок № 1326, № 1685 із медичної карти стаціонарного хворого в поліклініку за місцем проживання, виданих Українським медичним центром дитячої офтальмології та мікрохірургії ока Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ», ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в офтальмологічному відділенні з 14 по 28 жовтня 2013 року та з 17 по 20 грудня 2013 року, йому проведено оперативне лікування 24 жовтня та 19 грудня 2013 року, анамнез хвороби: травма 09 жовтня 2013 року (наткнувся на металевий штир від металевої сітки) (а.с. 114, 15).

Відповідно до епікризів (виписок) з історії хвороби № 3384, № 6799, № 10728, виданих Київською клінічною офтальмологічногю лікарнею «Центр Мікрохірургії ока», ОСОБА_3 знаходився на лікуванні з 13 березня по 14 квітня 2014 року, з 07 по 14 липня 2014 року, з 10 по 13 листопада 2014 року, анамнез: зниження зору на OS (а.с. 11, 12, 13).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 11 червня 2014 року УПСЗН Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на ім`я ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 , 2007 року народження, має статус дитини з інвалідністю, йому було призначено державну соціальну допомогу з 29 травня 2014 року по 28 травня 2019 року в розмірі 1 307,30 грн., виплата якої продовжено з 29 вересня 2019 року по 28 травня 2024 року в розмірі 2 061, 40 гривень (а.с. 9).

Як вбачається з копії консультативного висновку спеціаліста № 15 від 10 квітня 2019 року, виданого Обласною офтальмологічною лікарнею Миколаївської області, рекомендовано продовжить хворому ОСОБА_3 інвалідність на п`ять років (а.с. 20).

Відповідно до довідки № 85562, виданої 17 жовтня 2019 року Комунальним закладом «Южноукраїнська міська лікарня», відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній має діагноз: опероване відшарування сітківки, кератопатія, рубець рогівки (наслідок тяжкої травми лівого ока), дитина з інвалідністю, потребує регулярного лікування в Центрі мікрохірургії ока в м. Київ (а.с. 7).

Згідно довідки від 20 липня 2020 року, виданої Департаментом соціальних питань та охорони здоров`я Южноукраїнської міської ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку в даній установі та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, її розмір на червень 2020 року становив 2 255,60 гривень, з січня 2019 року по жовтень 2019 року включно отримувала державну допомогу малозабезпеченим сім`ям розмір, якої в середньому складав 746 гривень (а.с.87).

Так, районний суд, надаючи оцінку вказаним медичним документам, дійшов правильного висновку, що останніми підтверджується незадовільний стан здоров`я дитини, причину такого стану здоров`я наявність інвалідності, тривалість хвороби, а також що вказані медичні документи свідчать про необхідність додаткових витрат на регулярне лікування в Центрі мікрохірургії ока в м. Київ, що слід вважати виключними обставинами.

Також, районний суд зазначив, що відповідач є батьком малолітньої дитини, і зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на сина, пов`язаних з його лікуванням та дійшов висновку про необхідність стягнення стягнути з відповідача на користь позивача такі додаткові витрати на утримання дитини.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на наявних доказах у справі.

Так, наведеними положеннями ст. 185 СК України, встановлено обов`язок одного з батьків з якого стягнуто аліменти, в тому числі і брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Нормами вказаної статті також встановлено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, районний суд дійшовши висновку про наявність особливих обставин, пов`язаних з інвалідністю дитини та необхідності в її лікуванні, не з`ясував обставини стосовно чи понесла позивачка, в зв`язку з цим, реальні витрати та їх суму в грошовому виразі. Таким чином стягуючи з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, суд не визначив розмір понесених позивачкою реальних витрат на лікування дитини та не звернув уваги, що медичні довідки надані позивачкою, не містять призначення лікування лікарем, вартість цього лікування, а також те, що лікування відбувалося за рахунок позивачки. Відсутні в матеріалах справи і фіскальні чеки щодо придбання останньою призначених лікарем медичних препаратів. Також, вказані медичні документи не містять призначень лікування на майбутнє з зазначенням періоду такого лікування, вартості ліків та необхідність їх придбання за кошти батьків. Також є непідтвердженим витрати пов`язані з проведенням діагностичних заходів та транспортних витрат.

Суд не звернув увагу, що і в позовній заяві, позивачка не навела доводи, стосовно реально понесених нею будь-яких витрат, пов`язаних з необхідністю лікування дитини, та ніяким чином не обґрунтувала суму, яку вона просила стягнути з відповідача. До того ж конкретна сума стягнення позивачкою не визначена, а зазначено її ймовірний розмір, як то 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, така сума і не визначена судом, що суперечить вимогам ст. 185 СК України.

За таких обставин, висновок суду про наявність додаткових витрат на лікування дитини ґрунтується виключно на припущеннях, а не наявних доказах у справі, що суперечить положенням п. 6 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час позивачкою не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, як то встановлено положеннями ст.ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, від участі в яких ухиляється відповідач, що свідчить про недоведеність порушених прав позивачки та виключає можливість їх судового захисту.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги відповідача, щодо невідповідності висновків суду наявним доказам у справі є обґрунтованими, а відповідно, доводи апеляційної скарги позивачки стосовно строку з якого підлягають стягненню з відповідача додаткові витрати на утримання дитини не заслуговують на увагу, оскільки наявність таких витрат чи необхідність їх в майбутньому є недоведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За вказаних обставин оскаржуване рішення районного суду, підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 жовтня 2020 року - скасувати, у справі ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 1261грн. 20 коп., сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 08 лютого 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова