Справа № 357/5634/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що 22 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у справі №357/5634/18 за позовом ОСОБА_2 ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 6 615 720 грн., що еквівалентно 235 000 доларів США та судовий збір у розмірі 8 810 грн. 00 коп. Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу розмірі 15 000 грн. 00 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року змінено зменшивши суму стягнення з 6 615 720 грн. до 6 567 897,50 грн., в решті залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у нескасованій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року залишено без змін. На виконання вказаних рішень 17.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №62597698 щодо примусового виконання виконавчого листа та постанову про арешт нерухомого майна боржника. 13.08 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні на підставі ухвали Верховного Суду від 29.07.2020 року до закінчення касаційного провадження. Скаржниця вказує, що добровільно сплатила на користь стягувача грошові кошти в сумі 6 567 897,50 грн. після ухвалення остаточного рішення касаційною інстанцією, у зв`язку з чим ОСОБА_1 07.12.2020 року було подано до суду заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні якої судом було відмовлено. Зазначає, що наразі триває апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 04.01.2021 року. Таким чином, у разі визнання судом виконавчого листа від 07.07.2020 року таким, що не підлягає виконанню, внаслідок добровільного виконання його боржником, виконавче провадження закінчується на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий збір у розмірі 10 відсотків не стягується. Натомість, 29.12.2020 року, не зважаючи на наявність триваючого судового спору з приводу визнання самого виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та при відсутності жодних дій, направлених на реальне стягнення боргу у примусовому порядку та добровільній сплаті боржником, приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок фактичного виконання в повному обсязі рішення суду за виконавчим документом. Враховуючи наведене, скаржниця просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. про закінчення виконавчого провадження №62597698 від 29.12.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» до вирішення спору по справі №357/5634/18 стосовно визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. про закінчення виконавчого провадження №62597698 від 29.12.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржниця та її представник в судове засідання не з`явились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, направили до суду заяви про відкладення розгляду справи.

Стягувач та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про час та день слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнену то борг за договором позики у розмірі 6 567 897,50 грн., з яких за договором позики від 19.06.2012 - 4 192 275 грн. та за договором позики від 04.04.2014 - 2 375 622,50 грн.

На виконання вказаних рішень у справі 07.07.2020 року стягувачу видано виконавчий лист /а.с. 15/.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у нескасованій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Судом також встановлено, що 17.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62597698 з виконання виконавчого листа №357/5634/18 виданий 07.07.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 6 567 897,50 грн., що підтверджується копією відповідної постанови /а.с. 16/.

Того ж дня, постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , та на кошти боржника, що підтверджується копіями постанов про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. від 13.08.2020 року на підставі ухвали Верховного Суду від 29.07.2020 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №357/5634/18 виданий 07.07.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, до закінчення касаційного провадження. /а.с. 17/.

Згідно ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

29 грудня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. від 29.12.2020 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №357/5634/18 виданий 07.07.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

29.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 357/5634/18 згідно вимог п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Одночасно, приватним виконавцем в постанові зазначено, що основну винагороду приватного виконавця боржником не сплачено.

В силу норм п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що приватний виконавець зобов`язаний, а не має право закінчити виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Як встановлено судом, приватному виконавцеві про повне фактичне виконання судового рішення в справі № 357/5634/20 стало відомо 29.12.2020 року із заяви стягувача, що вбачається із змісту самої постанови, у зв`язку з чим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. на виконання норм ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження № 62597698 з підстав повного фактичного виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи наявність підстав для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. про закінчення виконавчого провадження №62597698 від 29.12.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду виконано в добровільному порядку в повному обсязі, борг в сумі 6 567 897,50 грн. повернуто позивачці ОСОБА_2 , що підтверджується копіями квитанцій №1360405 від 18 серпня 2020 року; №3793381 від 05 жовтня 2020 року; №0043 від 16 жовтня 2020 року; №0044 від 16 жовтня 2020 року; №3971657 від 28 вересня 2020 року. У зв`язку з чим нею 07.12.2020 року було подано заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні якої 04.01.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було відмовлено, яка на даний час не набрала законної сили, оскільки оскаржується ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді..

Однак вищевказані доводи скаржника, суд до уваги не приймає, оскільки на момент розгляду даної справи зазначений виконавчий лист не визнаний таким, що не підлягає виконанню і відповідного судового рішення про визнання його таким, що не підлягає виконанню суду не надано.

Отже, зазначене рішення приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих приватному виконавцеві.

Тобто, приватний виконавець, виконуючи свої професійні обов`язки та діючи в межах чинного законодавства, вчинив дії, обов`язок з виконання яких покладено на нього нормами закону.

Тому суд приходить до висновку, що таке рішення є правомірним.

Статтею 447 ЦПК України передбачено право на звернення із скаргою до суду сторони виконавчого провадження, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 4, 12,247, 259-260, 447, 450,451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель