Справа № 136/1076/20
провадження № 2/136/284/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини в період догляду за меншою дитиною до 3-ох річного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом проти ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогами:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття;

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-ох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

22.09.2012 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач на численні звернення позивача матеріальної допомоги на дітей не надає, хоча може її надавати, оскільки є працевлаштований. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільних з відповідачем дітей, крім того, оскільки менша дочка перебуває на її утримані їй теж необхідна матеріальна допомога, до досягнення дитиною 3-ох річного віку. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: копії свідоцтва про шлюб між сторонами; свідоцтва про народження спільних дітей та довідку від органу місцевого самоврядування за місцем проживання позивача.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.09.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне.

22.09.2012 між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про їх народження (а.с. 4-5). Згідно довідки виданої виконкомом Сиваковецької сільської ради діти проживають за однією адресою спільно з позивачем (а.с. 7). Зі слів позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільних з відповідачем дітей, крім того, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на її утримані їй теж необхідна матеріально допомога, до досягнення дитиною 3-ох річного віку. Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, виходить з наступних мотивів та норм права.

Встановлені судом обставини свідчать, що позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаною вимогою.

Як визначено в ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ч. 2 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст.181 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд зважає на те, що відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 07.09.2020 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі, не спростував інформацію про те, що є фінансово спроможним, протипоказань за станом здоров`я не має, а також не має інших аліментних зобов`язань.

Отже, з урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з яким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у частці в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-ох річного віку, виходить з наступних мотивів та норм права.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на встановлені судом усі обставини справи в сукупності, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачеві на її утримання в розмірі 1/6 від його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-ох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно правил ст. 180 СК України строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину - до досягнення дитиною повноліття, а на дружину, в силу правил ст. 84 СК України, до досягнення дитиною 3-ох річного віку.

Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами Глави 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 79, 80, 84, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 259, 263, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити у повному обсязі позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини в період догляду за меншою дитиною до 3-ох річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову 17.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 17.07.2020 і до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-ох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко