Справа № 201/6405/21
Провадження № 2-о/201/132/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Білецька В.І., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Білецька В.І. про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра її матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 звернулась до Першої ДДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона є рідною племінницею померлої. Постановою державного нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І. від 20 квітня 2021 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявницею не було надано документи, що підтверджують її родинний зв`язок з померлою. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року судом до участі у розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Білецька В.І. про встановлення факту родинних відносин у якості заінтересованих осіб було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заявник надала до суду заяву, у якій просила заяву про встановлення факту родинних відносин задовольнити та розгляд справи проводити без її участі.

Від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду надійшли заяви з проханням задовольнити заяву ОСОБА_1 та розгляд справи проводити без їх участі.

Від представника Першої ДДНК до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та вирішити питання про встановлення факту на розсуд суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

27 березня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Першої ДДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона є рідною племінницею померлої.

Постановою державного нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І. від 20 квітня 2021 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявницею не було надано документи, що підтверджують її родинний зв`язок з померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно до пункту 18 цієї Постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами пункту 1 частини першої статті 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так судом встановлено, що факт родинних відносин підтверджується наступними доказами.

До одруження мати заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її покійна тітка ОСОБА_5 мали прізвище - « ОСОБА_4 », що підвтержується довідкою про народження ОСОБА_4 та копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 . На даний час не зберіглось свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась у Краснодарському Краї про що свідчить повідомлення про відсутність запису акту цивільного стану у відділі ЗАГС Тихорецького району управління ЗАГС Краснодарського краю Російської Федерації, виданої19 січня 2010 року.

03 серпня 1967 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

11 липня 2010 року суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновським Г.В. було ухвалено рішення по цивільній справі №2-о-17/10, яким було встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську ОСОБА_5 є рідною тіткою ОСОБА_13 .

Підтвердженням її родинних відносин із ОСОБА_3 є свідоцтво про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 та свідоцтво про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , в яких батьками зазначено ОСОБА_16 та ОСОБА_4 .

Також заінтересовані особи ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у своїх заявах, поданих до суду вказали, що ОСОБА_5 є рідною тіткою ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що наведені вимоги заявника є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 130 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Білецька В.І., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин -задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев