Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Пуш О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву представника заявника Землянського Юрія Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення. Дана заява мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території колишнього СРСР в селі Арбажеевка Чернігівського району Приморського краю. У 1987 році батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із сином на територію України до села Залиман Кремінського району Луганської області, де фактично продовжили проживати. Внаслідок того, що батьки не займалися вихованням сина, відносилися до неблагополучних сімей, зловживали спиртними напоями, ОСОБА_1 по досягненню 16 річного віку не отримав ні паспорту, ні ідентифікаційного номеру, ні військового квитка. Також ОСОБА_1 не був влаштований до школи, що призвело до його неграмотності. ОСОБА_1 не спілкується з батьками, зі слів знайомих дізнався, що його батько помер у 2000 році. У 2004 році ОСОБА_1 було засуджено за вчинення злочину, у зв`язку з чим він у період з 27.11.2003 року по 14.06.2010 року відбував покарання. На даний час ОСОБА_1 проживає у м. Слов`янську Донецької області, не має документів.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2018 року був встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 в с. Залиман Кремінського району Луганської області станом на 24 серпня 1991 року, проте, у видачі паспорту йому було відмовлено у зв`язку з тим, що у даному рішенні суду на зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживав у с. Залиман Кремінського району Луганської області станом на 24 серпня 1991 року разом із своїми батьками, а саме батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 , або з одним з них.

Встановлення факту проживання на території України разом з батьками станом на 24.08.1991 року необхідно для підтвердження набуття громадянства України з метою отримання паспорта, ідентифікаційного номеру та військового квитка.

Уточнивши свої вимоги, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Залиман Кремінського району Луганської області, Україна, станом на 24 серпня 1991 року зі своїми батьками а саме батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 .

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 свої вимоги, викладені в заяві підтримав, просив заяву задовольнити, пояснив, що він проживає. На території України приблизно з півторарічного віку, приїхав в Україну разом з батьками. Проживали вони у бабусі у с. Залиман Кремінського району Луганської області. У школу він не ходив. Потім відбував покарання у місцях позбавлення волі протягом 8 років. Після звільнення неодноразово намагався отримати паспорт громадянина України, але міграційна служба йому відмовляла.

Представником заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області Травінчевою А.О. суду надані письмові пояснення, відповідно до яких представник зазначає, що долучених до позовної заяви доказів недостатньо для задоволення заяви ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні заяви.

У судовому засідання представник заінтересованої особи ОСОБА_5 , після з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів, не заперечувала проти задоволення заяви.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_6 надав показання, що він є двоюрідним братом заявника ОСОБА_1 , у зв`язку з чим йому відомо, що останній з малолітнього віку проживав на території України, його привезли батьки у 1987 році, залишили бабусі та через деякий час поїхали у ОСОБА_7 . У 1991 році батьки ОСОБА_1 повернулися в Україну та більше з України не виїжджали. Зазначає, що станом на 24 серпня 1991 року батьки ОСОБА_1 проживали в Україні.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_8 надала показання, що заявник ОСОБА_1 є двоюрідним братом її чоловіка, у зв`язку з чим вона знайома з ОСОБА_1 та його матір`ю. Підтверджує, що заявник та його батьки проживали разом з ОСОБА_1 у будинку бабусі в с. Залиман у серпні 1991 року.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Абражеєвка Чернігівського району Приморського краю, його матір`ю вказано ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_3 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду донецької області від 17 грудня 2018 року встановлено факт простійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Залиман Кремінського району Луганської області України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже враховуючи вимоги вищезазначеної цивільно-процесуальної норми, суд вважає факт простійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Залиман Кремінського району Луганської області України станом на 24 серпня 1991 року встановленим, та таким, що не підлягаю доказуванню при розгляді даної справи.

Предметом доказування у цій справі є встановлення факту проживання заявника на території України у неповнолітньому віці саме з батьками або одним з них.

Так, листом Головного управління ДМС України у Донецькій області ОСОБА_1 було повідомлено, що його звернення щодо сприяння в оформленні паспорта громадянина України розглянуто. Та повідомлено, що згідно з п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення відповідно до п. 1 та 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками ( одним з них) або іншим її законним представником, подає, в тому числі, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року, або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

При вирішенні питання щодо можливості встановлення щодо можливості встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 в с. Залиман Кремінського Луганської області України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 району, суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які є родичами заявника, у зв`язку з чим м достовірно відомо, що станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 проживав за зазначеною раніше адресою зі своєю бабусею та батьками.

Таким чином, враховуючи, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , суд вважає факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 в с. Залиман Кремінського Луганської області України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 району, встановленою.

Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», яка зазначає, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Приймаючи до уваги, що від встановлення даного факту залежить визначення належності до громадянства України, а законом не визначено іншого порядку його встановлення, суд вважає, що вимоги заявника ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ПП ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву представника заявника Землянського Юрія Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Залиман Кремінського району Луганської області України станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці разом зі своїми батьками, а саме ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко