КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_3 про визначення розміру заборгованості по аліментам,

УСТАНОВИВ:

у серпні 2021 року до ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , у якому просила суд визначити розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_3 за виконавчим листом № 759/4666/20, виданим Святошинським районним судом м. Києва від 19.10.2020, виходячи з фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 статті 186 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чумаченко С.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали, порушення норм процесуального законодавства, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги представник позивача, зокрема, посилається на необхідність застосування положень ч. 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими, спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Частина 3 статті 195 СК України визначає, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Апелянт зазначає, що між сторонами виконавчого провадження виник спір щодо розміру заборгованості по аліментам і такий спір, відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

На обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 06.06.2018 року по справі №756/13754/14 (провадження №61-8097св18), від 30.08.2018 року у справі №2-191/2005 (провадження №61-18348св18), а також численну судову практику.

Вказує також, що Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №464/6206/18 в ухвалі від 22.01.2020 року вважає, що вирішення цих правових питань з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду. Проте станом на день подання апеляційної скарги вказане питання ще не розглянуте Об`єднаною Палатою.

18 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_3 - адвоката Жуковської Т.Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача заперечує проти вимог скарги, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що виходячи з предмета, суті вимог та об`єктивного складу спірних правовідносин, звернення ОСОБА_1 до суду фактично є оскарженням (скаргою) дій державного виконавця щодо розрахунку аліментів та самого розрахунку, що відповідно до частини 8 статті 71, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та норм розділу VII ЦПК України здійснюється в порядку судового контролю за виконанням судового рішення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу. Посилаючись на викладені у ній доводи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, та повернути справу до суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Жуковська Т.Р. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав, наведених нею у відзиві. Просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у серпні 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , у якому просила суд визначити розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_3 за виконавчим листом № 759/4666/20, виданим Святошинським районним судом м. Києва від 19.10.2020, виходячи з фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розрахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_3 було здійснено виходячи з середньої заробітної плати працівника цієї місцевості та без врахування інформації про те, що ОСОБА_3 є моряком, працевлаштований на суднах іноземних судновласників, займає посаду капітана далекого плавання та отримує заробітну плату у безготівковій формі в іноземній валюті.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі з посиланням на положення п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, так як позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому судом вказано, що позивач може звернутися зі скаргою на дії державного виконавця, якщо державний виконавець не виконує покладені на нього обов`язки відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", за правилами Розділу VII судовий контроль за виконанням судових рішень

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 186 ЦПК України визначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 446 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 447 ЦПК України ).

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 висловив правову позицію про те, що у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, та вказав на те, що це узгоджується з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач у позовній заяві просила суд про визначення розміру заборгованості із сплати аліментів, так як має місце спір щодо цього питання, який виник в тому числі з вини відповідача ОСОБА_3 , боржника у виконавчому провадженні, який не надав державному виконавцю коректної інформації про свої доходи.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів не підлягають вирішенню судом у порядку позовного провадження. Як вже вказано вище, у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, і не може бути обмежений у цьому.

Крім того, відмовляючи у відкритті провадження суд вказав на те спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, однак скарга на дії виконавця розглядається також в порядку цивільного судочинства, так як рішення суду про стягнення аліментів ухвалено в порядку ЦПК України.

Таким чином суд першої інстанції не пересвідчився належним чином, які саме вимоги заявлялися позивачем до відповідача, який спір виник між позивачем та відповідачем, та не з`ясував належним чином характер спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 03 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.