ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 383/319/21

провадження № 22-ц/4809/1605/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Назаренка Юрія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року у складі судді Бондаренка В. В. і

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь кошти в розмірі 200 000 грн та судовий збір у розмірі 2 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 07 квітня 2018 року у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. позивач оформив довіреність за реєстровим № 1957, якою уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , які діють самостійно незалежно один від одного, користуватися, експлуатувати та продати, за ціну та на умовах на їх розсуд, належний ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту), автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS 2008 року випуску, державний транзитний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , знятий з обліку 29 березня 2018 року ТСЦ3541.

14 серпня 2020 року позивач подав до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. заяву про скасування вказаної довіреності, на підставі якої приватним нотаріусом внесено відомості до Єдиного реєстру довіреностей (№ 3033) про припинення її дії.

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмове повідомлення про скасування довіреності і вимогу про повернення майна власнику та від відповідача отримав письмову відповідь від 28 серпня 2020 року в якій зазначено, що довіреності у ОСОБА_2 особисто не має, всі документи, автомобіль та доручення знаходяться у ОСОБА_3 .

В подальшому, позивач отримав відповідь від ОСОБА_3 , відповідно до якої останній повідомив, що автомобіль передано йому у власність ОСОБА_2 за дорученням продавця на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2018 та ним здійснено оплату повної вартості вказаного майна, а грошові кошти у розмірі 200 000 грн передані особисто ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що відповідачем на підставі довіреності належний позивачу автомобіль було продано за 200 000 грн, а кошти від продажу автомобіля йому передані не були, останній звернувся до суду з позовом.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області 04 серпня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 200 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 000 гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що в результаті підписання відповідачем ОСОБА_2 договору купівлі-продажу право власності позивача на вказаний транспортний засіб припинено, однак відповідач як повірена особа не надав до суду доказів отримання безпосередньо позивачем вартості проданого від його імені транспортного засобу.

Суд першої інстанції вважав, що факт перереєстрації транспортного засобу на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8045/2018/894048 від 11.04.2018, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС) від 03.06.2021, знаходження транспортного засобу у власності та фактичному володінні ОСОБА_3 свідчить про отримання ОСОБА_2 повної вартості вказаного транспортного засобу в сумі 200 000 гривень до його передачі покупцю.

Отримання ОСОБА_2 коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у нього обов`язку передати довірителеві все одержане, у зв`язку з виконанням доручення, проте, останній обов`язку щодо повернення належних позивачу коштів не виконав, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Назаренко Ю. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову та здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідач зазначає, що сам текст довіреності не відповідає за формою положенням п.2.6.1. Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, а в тексті довіреності відсутні паспортні дані та РНОКПП представників.

Суд першої інстанції повинен був з`ясувати, хто користувався автомобілем весь час.

Відповідач стверджує, що він не користувався автомобілем, так як останній з 2000-х років був власністю ОСОБА_3 .

Крім того, суд першої інстанції критично поставився до пояснень відповідача у справі і надав перевагу поясненням третьої особи.

ОСОБА_2 вважає, що з договору купівлі-продажу № 8045/2018/894048 транспортного засобу від 11.04.2018 не випливає безумовне стягнення з відповідача суми позову, а пояснення учасників судового процесу не є допустимими доказами факту передачі коштів.

Позивач зобов`язаний був довести, що автомобіль перебував у володінні та користуванні відповідача з 07 квітня 2018 року по 11 квітня 2018 року, факт сплати коштів відповідачу та передачі автомобіля покупцю.

Відповідач вважає, що ОСОБА_3 мав бути залучений до участі у справі в якості співвідповідача.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу адвоката Назаренка Ю. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 200 000 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2018 року ОСОБА_1 оформив у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. довіреність за реєстровим № 1957, бланк нотаріального документа серія ННА № 460223, якою уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , які діють самостійно незалежно один від одного, користуватися, експлуатувати та продати, за ціну та на умовах на їх розсуд, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) серії НОМЕР_3 , виданого 13 листопада 2013 року Центром ДАІ 3501, автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS, 2008 року випуску, державний транзитний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , знятий з обліку 29 березня 2018 року ТСЦ3541, що підтверджується її копією.

Між ОСОБА_1 «Продавець», в особі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 «Покупець» укладено договір купівлі-продажу №8045/2018/894048 транспортного засобу від 11.04.2018, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб: марка MITSUBISHI, модель GRANDIS, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 (далі - Договір), що підтверджується копіями Договору та довіреності.

Таким чином, ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю укладено Договір купівлі-продажу № 8045/2018/894048 транспортного засобу від 11.04.2018.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору встановлено, що передача транспортного засобу Продавцем і прийняття Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Право власності на транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання даного Договору. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження Транспортного засобу переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за домовленістю Сторін ціна транспортного засобу складає 200000 гривень 00 копійок.

Згідно пункту 5.1 Договору Покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, сплатити Продавцеві ціну транспортного засобу зазначену у п.3.1 Договору; в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти транспортний засіб.

Згідно пункту 6.1 Договору Продавець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати транспортний засіб.

Отже, зі змісту Договору, зокрема пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 5.1, 6.1 випливає, що передача транспортного засобу здійснена Продавцем в особі ОСОБА_2 , який підписав договір, Покупцю - ОСОБА_3 після повної оплати ОСОБА_2 , як повіреному, вартості вказаного транспортного засобу.

14.08.2020 ОСОБА_1 скасував видану ним довіреність про що подав заяву приватному нотаріусу Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиній С.С., яка була зареєстрована в єдиному реєстрі довіреностей 14.08.2020, що підтверджується копією заяви та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

17.08.2020 позивач направив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлення про скасування довіреності та вимогу про повернення майна в строк не пізніше 31.08.2020.

Листом від 28.08.2020 ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що вказані останнім документи, автомобіль та доручення знаходяться у ОСОБА_3 , що підтверджується його копією.

Листом від 14.09.2020 ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS 2008 року випуску, державний транзитний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , знятий з обліку 29 березня 2018 року ТСЦ3541 передано йому у власність ОСОБА_2 за дорученням продавця на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2018/894048 від 11.04.2018, оформленого в сервісному центрі РСЦ МВС в м.Київ №8045 в присутності адміністратора ОСОБА_4 .

В результаті вчинення правочину купівлі-продажу транспортного засобу MITSUBISHI GRANDIS, 2008 року випуску, колір чорний, державний транзитний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , ним здійснено оплату повної вартості вказаного майна, а грошові кошти, у розмірі 200 000 грн передані особисто ОСОБА_2 , що підтверджується його копією.

30.04.2021 листом ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про несплату ОСОБА_3 грошових коштів за вищевказаний автомобіль, що підтверджується його копією.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до частин першої та другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до припису абз. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України).

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджується, що 07 квітня 2018 року ОСОБА_1 оформив у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , які діють самостійно незалежно один від одного, користуватися, експлуатувати та продати, за ціну та на умовах на їх розсуд, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) серії НОМЕР_3 , виданого 13 листопада 2013 року Центром ДАІ 3501, автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS, 2008 року випуску, державний транзитний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , знятий з обліку 29 березня 2018 року ТСЦ3541, що підтверджується її копією (а. с. 7).

11.04.2018 між ОСОБА_1 (Продавець), в особі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8045/2018/894048, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб: марка MITSUBISHI, модель GRANDIS, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 (далі - Договір), що підтверджується копіями Договору (а. с. 14, 71, 74).

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору встановлено, що передача транспортного засобу Продавцем і прийняття Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Право власності на транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання даного Договору. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження Транспортного засобу переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за домовленістю Сторін ціна транспортного засобу складає 200 000 грн.

Згідно пункту 5.1 Договору Покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, сплатити Продавцеві ціну транспортного засобу зазначену у п.3.1 Договору; в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти транспортний засіб.

Згідно пункту 6.1 Договору Продавець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати транспортний засіб.

14.08.2020 ОСОБА_1 скасував видану ним довіреність про що подав відповідну заяву приватному нотаріусу Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиній С.С., яка була зареєстрована в єдиному реєстрі довіреностей 14.08.2020, що підтверджується копією заяви та витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а. с. 8, 9)

17.08.2020 позивач направив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлення про скасування довіреності та вимогу про повернення майна в строк не пізніше 31.08.2020 (а. с. 10-11).

Листом від 28.08.2020 ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що вказані останнім документи, автомобіль та доручення знаходяться у ОСОБА_3 , що підтверджується його копією (а. с. 12).

Листом від 14.09.2020 ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що спірний автомобіль передано йому у власність ОСОБА_2 за дорученням продавця на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2018/894048 від 11.04.2018, оформленого в сервісному центрі РСЦ МВС в м. Київ № 8045 в присутності адміністратора ОСОБА_4 , а в результаті вчинення правочину купівлі-продажу транспортного засобу, ним здійснено оплату повної вартості вказаного майна і грошові кошти, у розмірі 200 000 грн передано особисто ОСОБА_2 , що підтверджується його копією (а. с. 13).

30.04.2021 листом ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про несплату ОСОБА_3 грошових коштів за вищевказаний автомобіль, що підтверджується його копією (а. с. 38-42).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю укладено Договір купівлі-продажу №8045/2018/894048 транспортного засобу від 11.04.2018.

З аналізу змісту Договору, зокрема пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 5.1, 6.1 вбачається, що передача транспортного засобу здійснена Продавцем в особі ОСОБА_2 , який підписав договір, Покупцю - ОСОБА_3 після повної оплати ОСОБА_2 , як повіреному, вартості вказаного транспортного засобу.

З огляду на викладене, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що з договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.04.2018 не випливає безумовне стягнення з відповідача суми позову.

Таким чином, отримання ОСОБА_2 грошових коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у нього обов`язку передати довірителеві все одержане, у зв`язку з виконанням доручення.

Доказів отримання безпосередньо позивачем вартості проданого від його імені відповідачем транспортного засобу матеріали справи не містять.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_2 обов`язку щодо повернення належних позивачу коштів не виконав.

Суд першої інстанції врахувавши факт перереєстрації транспортного засобу на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2018/894048 від 11.04.2018, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС) від 03.06.2021 (а.с.71, 74) та знаходження транспортного засобу у власності та фактичному володінні ОСОБА_3 (а. с. 13), обгрунтвовано зазначив, що вказане свідчить про отримання ОСОБА_2 повної вартості вказаного транспортного засобу в сумі 200 000 гривень до його передачі покупцю, відхиливши доводи відповідача про те, що останнім особисто не передавався транспортний засіб покупцю та не отримувалась вартість вказаного транспортного засобу від покупця.

При цьому, суд першої інстанції правильно відхилив посилання відповідача на лист від 30.04.2021 яким він повідомив ОСОБА_1 про несплату ОСОБА_3 грошових коштів за вищевказаний автомобіль (а. с. 38-42), як позицію захисту, адже вказаний лист направлений продавцю вже після пред`явлення позову до відповідача.

Правильними є висновки суду першої інстанції про те, що ЦК України не встановлена нікчемність правочину внаслідок недодержання вимог щодо граничних сум розрахунків готівкою, а тому, з огляду на презумпцію правомірності правочину, договір купівлі-продажу транспортного засобу від 11.04.2018 є дійсним та його умови підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в тексті довіреності відсутні паспортні дані та РНОКПП представників, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язковість внесення у довіреність вказаних даних.

Твердження позивача про те, що він не користувався автомобілем, так як останній з 2000-х років був власністю ОСОБА_3 , не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції критично поставився до пояснень відповідача у справі і надав перевагу поясненням третьої особи є безпідставними, оскільки судом першої інстанції було надано обґрунтовану оцінку поясненням та наданим доказам усіх учасників справи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 мав бути залучений до участі у справі в якості співвідповідача, є безпідставними, адже за встановлених судом обставин обов`язок, щодо повернення коштів, отриманих від продажу автомобіля, виник саме у ОСОБА_2 , який є належним відповідачем у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Назаренка Юрія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко