Справа № 150/362/21
Провадження № 22-ц/801/2491/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Суперсона С. П. за відсутності учасників судового процесу,

у цивільній справі № 150/362/21 за позовом Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та припинення речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості,

встановив:

У липні 2021 року Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та припинення речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості.

Позов обґрунтовано тим, що 01.12.2020 розпочала свою роботу новоутворена Чернівецька територіальна громада, до якої перейшли повноваження, права та обов`язки, в тому числі Чернівецької селищної ради. Відповідно, новоутвореною громадою проводиться процедура прийому-передачі майна громад, які ліквідовано. Також проводиться робота по перевірці територій та об`єктів, що належать об`єднаній громаді.

В ході проведення перевірки об`єктів, в тому числі й земельних ділянок, які входять до власності територіальної громади було встановлено, що по АДРЕСА_1 , на території парку розташована будівля, площею 10х10 м2.

Як слідує із відповіді КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2021 № 354 на запит селищної ради, зазначена будівля зареєстрована за ОСОБА_1 , відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.07.2006, зареєстрованого в МБТІ 03.08.2006 за № 27.

Чернівецькою селищною радою було отримано копію судового рішення та встановлено, що вказаним рішенням суду було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що укладений між відповідачем у справі та ТОВ «Каштан». Питання щодо визнання за стороною у справі права власності на будівлю згідно з договором купівлі-продажу предметом судового розгляду не було, а відтак рішення про визнання права власності на будівлю судом не приймалося.

Відповідно до архівних документів (рішення сесій Чернівецької селищної ради та виконавчого комітету за 1997 рік та за 2006 рік), станом на 14.11.1997, що є днем укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Каштан» договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а також на 12.07.2006, що є днем ухвалення Чернівецьким районним судом рішення у справі № 2-218/2006 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Каштан» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, рішення про видачу ТОВ Каштан () правовстановлюючих документів на будівлю та на земельну ділянку, на якій розташована будівля, а також про присвоєння поштової адреси нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 селищною радою не приймалося. Дана будівля являлася самочинно збудованою, так як дозволу на будівництво ТОВ «Каштан» не надавалося, земельна ділянка для будівництва об`єкта нерухомого майна не надавалася.

Також згідно з архівними документами (рішення сесій Чернівецької селищної ради та виконавчого комітету за 1997 рік та за 2006 рік), станом на 14.11.1997, що є днем укладення між ОСОБА_1 та ТОВ Каштан договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а також по даний час, рішення про передачу у користування, оренду чи власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 селищною радою не приймалися.

Крім того, відповідно до архівних даних документи, що підтверджують введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна (акта введення в експлуатацію, декларації про готовність об`єкта до експлуатації тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , в інвентаризаційній справі не міститься.

Відтак, реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомості проведена без будь-яких правових підстав. У зв`язку з проведеною реєстраційною дією спірний об`єкт набув статусу нерухомого майна в обхід порядку прийняття об`єктів містобудування в експлуатацію, що також призвело до самовільного зайняття відповідачем у справі земельної ділянки комунальної власності, чим порушено права територіальної громади як власника земельної ділянки.

За наведених обставин позивач просить суд скасувати рішення КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 03.08.2006 № 27 про реєстрацію нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 як власником; припинити право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року позов задоволено.

Скасовано рішення КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 03.08.2006 № 27 про реєстрацію нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 як власником.

Припинено право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості, розташований по АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення державного реєстратора КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна від 03.08.2006 за № 27 підлягає до скасування з підстав його невідповідності законодавству. Відтак, підлягає до припинення право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості, розташований по АДРЕСА_1 .

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Також просить вирішити питання про відшкодування понесених судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 3 405 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Відповідач із рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року не погоджується, вважає його незаконним і необґрунтованим, таким, що ухвалено на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, із недоведеністю викладених у ньому висновків обставинам справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, не надав оцінки тим обставинам, що позивач просив скасувати рішення КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 03.08.2006 № 27 про реєстрацію за відповідачем нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , однак, при цьому також просив припинити право власності відповідача на об`єкт нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_2 , хоча, на думку скаржника, мав би відмовити у задоволенні позовної вимоги про припинення права власності на об`єкт нерухомості з підстав її невідповідності положенням пунктів 1-3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що прямо вказує на незаконність та необґрунтованість судового рішення в цій частині. Звертає увагу, що ухвалюючи рішення у цій справі, судом вирішено спір, що не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Так, здійснюючи від імені держави реєстрацію прав на нерухомість, БТІ (чомусь третя особа, а не відповідач, - КП «Могилів-Подільське МБТІ») виступає суб`єктом владних повноважень. Зі змісту позовних вимог убачається, що предметом судового дослідження в цій справі є виключно дотримання державним реєстратором (як суб`єктом владних повноважень) під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій встановленого законом порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, правомірність здійснення реєстрації речового права за відповідачем. Таким чином вважає, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Вказує, що предметом позову у цій справі аж ніяк не могло бути скасування рішення комунального підприємства, яке не являлось державним реєстратором в контексті чинного на той час законодавства, що говорить про обрання позивачем неправильного способу захисту своїх прав. Із відповіді КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2021 № 354 убачається, що інформацію позивачеві було надано станом ще на 2012 рік, і тому в ній йде мова не про рішення державного реєстратора про реєстрацію, а про реєстрацію рішення Чернівецького районного суду від 12.07.2006, яке було зареєстроване 03.08.2006. Вважає, що позиція суду першої інстанції з того приводу, що право приватної власності відповідача не підлягало реєстрації є такою, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 220 та ч. 3 ст. 334 ЦК України у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, які підлягали застосуванню. З урахуванням вказаних норм права речове право (право власності) на спірне нерухоме майно у відповідача виникло одразу після набрання судовим рішенням законної сили. Також не погоджується з мотивами суду першої інстанції з приводу незастосування у спірних правовідносинах позовної давності, що на його думку, є порушенням ч. 1 ст. 104 ЦПК України та наслідком неправильного застосування ст. 251, 256, ч. 1 ст. 261, ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України. Вказує, що як вбачається з матеріалів справи, позивач являється правонаступником Чернівецької селищної ради, усіх її повноважень та прав, що мали місце до реорганізації. Отже, судом першої інстанції було грубо порушено правила застосування позовної давності і, як наслідок, не було відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю попри наявність достатніх підстав.

Позивач Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року залишити без змін, оскільки вважає таке рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Покотило В. М. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно з вимогами частини другої статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 14.11.1997 між ТОВ «Каштан» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівлі кафе, що розташоване по АДРЕСА_1 . Згідно з рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.07.2006 зазначений договір купівлі-продажу визнано дійсним.

Відповідно до інформації КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2021 № 354, наданої на запит селищної ради, зазначена будівля зареєстрована за ОСОБА_1 , відповідно до правовстановлюючого документу рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.07.2006 та зареєстрованого в МБТІ 03.08.2006 за № 27. Вказані обставини також підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 257256029 від 19.05.2021, згідно з якою право власності на зазначену будівлю зареєстровано за ОСОБА_1 03.08.2006, реєстраційний номер майна: 15617201.

Як слідує з архівних документів селищної ради, а саме рішень сесій Чернівецької селищної ради та виконавчого комітету за 1997 рік та за 2006 рік, станом на 14.11.1997, що є днем укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Каштан» договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а також на 12.07.2006, що є днем ухвалення Чернівецьким районним судом рішення у справі № 2-218/2006 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Каштан» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, рішення про видачу ТОВ «Каштан» () правовстановлюючих документів на будівлю та на земельну ділянку, на якій розташована будівля, а також про присвоєння поштової адреси нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 селищною радою не приймалося.

Зі змісту довідки, виданої Чернівецькою селищною радою від 18.05.2021 № 511, встановлено, що дозволу на будівництво ТОВ «Каштан» не надавалося, земельна ділянка для будівництва об`єкта нерухомого майна також не надавалася.

Також відповідно до архівних документів, а саме рішень сесій Чернівецької селищної ради та виконавчого комітету за 1997 рік та за 2006 рік, станом на 14.11.1997, що є днем укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Каштан» договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а також по даний час, рішення про передачу у користування, оренду чи власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 селищною радою не приймалися.

Крім того, як слідує із відповіді КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 29.06.2021 № 579 на запит селищної ради, згідно з архівними даними документи, що підтверджують введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна (акта введення в експлуатацію, декларації про готовність об`єкта до експлуатації тощо) за адресою: АДРЕСА_1 в інвентаризаційній справі не міститься.

Як встановлено судом на підставі наданих сторонами доказів, будівля АДРЕСА_1 не набула статусу об`єкта нерухомості з огляду на те, що вона являється самочинним будівництвом, будучи збудованою на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.

Крім того, як слідує зі змісту до довідки, виданої Чернівецькою селищною радою 18.05.2021 № 512 станом на 14.11.1997, що є днем укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Каштан» договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а також по даний час, рішення про передачу у користування, оренду чи власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 селищною радою не приймалися.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з проведеною реєстраційною дією спірний об`єкт набув статусу нерухомого майна в обхід порядку прийняття об`єктів містобудування в експлуатацію, що також призвело до самовільного зайняття відповідачем у справі земельної ділянки комунальної власності, чим порушено права територіальної громади як власника земельної ділянки.

Керуючись пунктом 5 розділу V Прикінцеві Положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 29.01.2006, що діяла на час проведення реєстрації права власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , яким встановлено: «до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації», місцевий суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна від 03.08.2006 за № 27 підлягає до скасування з підстав його невідповідності законодавству.

Відтак, виходячи із встановлених ним фактів державної реєстрації, суд зробив висновок, що право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості, розташований по АДРЕСА_1 , підлягає до припинення.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності місцевий суд виходив з того, що саме з 01.12.2020 розпочала свою роботу новоутворена Чернівецька селищна рада, а тому строк позовної давності має обраховуватись саме від цієї дати.

Однак, з такими висновками колегія суддів погодитися не може, так як суд неправильно застосував норми матеріального права.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення ЄСПЛ у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25).

Крім того, ЄСПЛ в своїй практиці рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Позивач обрав спосіб захисту у вигляді скасування рішення державного реєстратора - КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та припинення речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості, що можливо у випадку, якщо дії чи рішення державного реєстратора є протиправними.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, при зверненні відповідача з приводу проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що є предметом спору, останній не набув відповідного речового права з огляду на те, що об`єкт нерухомості був та на разі також являється самочинним, тобто без дотримання дозвільних документів для початку виконання будівельних робіт та документів, які засвідчують прийняття побудованого майна в експлуатацію. Чернівецькою селищною радою та її виконавчим комітетом не приймалося рішення про надання на будь-якому праві ТОВ «Каштан» чи ОСОБА_1 земельної ділянки комунальної власності, яка розташована по АДРЕСА_1 . За таких обставин відповідач не міг набути права власності на даний об`єкт.

Водночас задоволення цієї вимоги, заявленої позивачем, не приведе до поновлення майнових прав позивача. Зазначене свідчить про те, що позивачем обрано неналежні способи захисту своїх порушених прав. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Судом встановлено, що 14.11.1997 між ТОВ «Каштан» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівлі кафе, що розташована по АДРЕСА_1 й відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.07.2006 зазначений договір купівлі-продажу визнано дійсним. З відповіді начальника КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 20.04.2021 за № 354 (а. с. 11) встановлено, що спірне майно зареєстроване в МБТІ 03.08.2006 за № 27 за ОСОБА_1 згідно правовстановлюючого документу рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.07.2006. Вказана обставина також підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 257256029 від 19.05.2021, згідно якої право власності на зазначену будівлю зареєстровано за ОСОБА_1 03.08.2006, реєстраційний номер майна : 15617201.

Відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили, є підставою для державної реєстрації прав (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з переліком правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, передбаченого Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно одним з правовстановлювальних документів, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Оскільки рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.07.2006 набрало законної сили, воно є обов`язковим до виконання.

Отже, ураховуючи викладене, позовні вимоги Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та припинення речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості не можуть бути задоволені з мотивів, викладених у цій постанові.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Під час дослідження судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Під час здійснення апеляційного провадження суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій обставині, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та на підставі документів, необхідних для вчинення відповідних дій.

Задовольняючи позов, суд не встановив та не зазначив у рішенні, відсутність яких саме документів, визначених нормами чинного законодавства, не давала підстав державному реєстратору вчиняти необхідні реєстраційні дії.

Тобто суд не зазначив, яким актам цивільного законодавства суперечить прийняте рішення про державну реєстрацію прав, що є підставою для визнання його незаконним і скасування.

За таких обставин рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, щодо належного способу захисту прав та інтересів позивача.

Відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми права, рішення суду в силу статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області не підлягають задоволенню, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені витрати, пов`язані з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, які складаються з судового збору в розмірі 3 405 грн 00 коп.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), стягнення адвокатських витрат у зазначеній відповідачем сумі не відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності, справедливості і становить надмірний тягар для позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, кількості прийнятих судом аргументів, викладених в апеляційній скарзі, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за надану правничу допомогу складає 3 000 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та припинення речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості відмовити.

Стягнути з Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Код ЄДРПОУ - 04326856) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

В. В. Сопрун