Провадження №: 2-к/755/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Московському району міста Мінська, яке надійшло через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду в частині стягнення державного мита, боржник: ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Інспекція Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Московському району міста Мінська через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду в частині стягнення державного мита, боржник: ОСОБА_1 . У клопотанні заявник вказує, що рішенням суду Ленінського району м. Мінська від 16.05.2017 року з ОСОБА_1 , громадянина України, стягнуто в дохід держави 115 білоруських рублів 66 копійок державного мита. У відповідності до ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, укладеної у м. Мінську, в редакції Протоколу від 28.03.1997 року, заявник просить визнати та дозволити виконання на території України рішення суду Ленінського району м. Мінська від 16.05.2017 року в частині стягнення державного мита. Сума, що підлягає стягненню з боржника складає 115,66 білоруських рублів державного мита, що еквівалентно 1606,64 українських гривень на дату винесення рішення.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено повідомити боржника про надходження клопотання та запропоновано йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року цивільну справу за відповідним клопотанням призначено до розгляду в судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши клопотання, додані до нього документи, дійшов до наступного.

В суді встановлено, що 16.05.2017 року суд Ленінського району міста Мінська Республіки Білорусь виніс рішення по справі №2-113/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25% всіх видів заробітку та (або) іншого доходу, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму у середньому на душу населення, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.09.2016 року. А також, стягнуто з ОСОБА_1 державне мито у дохід держави в розмірі 115,66 рублів.

До клопотання додано належним чином завірена копія заочного рішення Суду Ленінського району міста Мінська Республіки Білорусь від 16.05.2017 року, довідки видані Судом Ленінського району міста Мінська Республіки Білорусь про те, що рішення не оскаржувалось та набуло чинності 06.06.2017 року, про те, що ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, і, що на території Республіки Білорусь рішення суду в частині стягнення державного мита не виконувалося.

Згідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Статтею 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (стаття 463 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Статтею 466 ЦПК України визначено вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» встановлює, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

На даний час між Україною та Республікою Білорусь діє Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року.

Згідно ст. 6 Конвенції договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Згідно ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень); рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Згідно ст. 53 Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання додаються: рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності. Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Відповідно до ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Враховуючи викладене, вимоги законодавства та надані документи, суд приходить до висновку, що рішення підлягає виконанню на території України.

Відповідно до частини 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З урахуванням викладеного розмір державного мита, що підлягає стягненню у дохід держави - 115,66 білоруських рублів за курсом НБУ станом на 09.02.2021 року (10,5798) складає 1223,66 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 462-469 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Московському району міста Мінська, яке надійшло через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду в частині стягнення державного мита, боржник: ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення Суду Ленінського району міста Мінська Республіки Білорусь від 16 травня 2017 року згідно якого з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві) стягнуто в дохід держави державне мито в розмірі 1115,66 рублів Національного Банку Республіки Білорусь, що за курсом НБУ станом на 09.02.2021 року складає 1223,66 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Текст ухвали складено 09.02.2021 року.

Суддя -