Справа № 675/1195/19
Провадження № 2/675/45/2021
У Х В А Л А

08 лютого 2021 року м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області під головуванням судді Короля О.В., розглядаючи матеріали цивільної справи за позовом заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, скасування у поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки та поновлення запису у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури Вітрук В.В. в інтересах держави звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4294-СГ від 15.03.2017, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2, 0000 га, кадастровий номер :06:018:0850, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; витребування у ОСОБА_2 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :06:018:0850 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №29482157 від 11.12.2018 про державну реєстрацію прав на земельну ділянку з кадастровим номером :06:018:0878; скасування у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :06:018:0878 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки; поновлення у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :06:018:0850 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки.

Ухвалою суду від 28.02.2020 року залучено до участі у справі № 675/1195/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест».

Разом з тим, на адресу суду надійшла позовна заява від товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» (по тексту ТОВ «Поділля Вест» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову про визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 10, 00 га, кадастровий номер :06:018:0878, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області для її приєднання та спільного розгляду з первісним позовом по справі №675/1165/19.

В обґрунтування свого позову ТОВ «Поділля Вест» вказує, що набув право власності на вказане нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 08.05.2019 року, укладеного між попереднім засновником ТОВ «Поділля Вест» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали позовної заяви третьої особи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 195 ЦПК України до позову третьої особи із самостійними вимогами застосовуються положення статей 193 і 194 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Однак вказана позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинств не допускається.

Так ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (по тексту - ЄСПЛ).

У рішенні від 22.12.2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Підвідомчість господарських справ установлена ст. 20 ГПК України, згідно з положеннями п.п. 3, 4, 15 ч. 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ГК України підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Як установлено в ч.ч. 1, 3 ст. 167 ГК України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (по тексту - Закон) учасники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

Відповідно до ст. 6 Закону учасники товариства зобов`язані:

1) дотримуватися статуту;

2) виконувати рішення загальних зборів учасників товариства. Учасники можуть мати обов`язки, встановлені законом та статутом товариства.

У ст.ст. 2, 4 Закону вказано, що учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його зобов`язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників. Товариство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном. Товариство не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників. Кількість учасників товариства не обмежується.

Відповідно до ст. 11 Закону установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про: 1) повне та скорочене (за наявності) найменування товариства; 2) органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень; 3) порядок вступу до товариства та виходу з нього. Статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону.

За змістом ст. 12 Закону розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства. Статутом товариства можуть бути передбачені обмеження щодо зміни співвідношення часток учасників. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Згідно зі ст.ст. 13, 14 Закону вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. Вклад у негрошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. При створенні товариства така оцінка визначається рішенням засновників про створення товариства.

Кожен учасник товариства повинен повністю внести свій вклад протягом шести місяців з дати державної реєстрації товариства, якщо інше не передбачено статутом. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Вартість вкладу кожного учасника товариства повинна бути не менше номінальної вартості його частки.

Статтею 21 Закону передбачено, що учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

З матеріалів поданої позовної заяви вбачається, що згідно рішення засновника ТОВ «Поділля Вест» ОСОБА_2 від 02.05.2019 року №1 створено ТОВ «Поділля Вест» та сформовано статутний капітал товариства за рахунок майнового (негрошового) внеску в сумі 2 846 715 грн. 50 коп., а саме: земельних ділянок, які належать засновнику на праві власності. До статутного капіталі включено, зокрема, земельну ділянку площею 10, 00 га з кадастровим номером :06:018:0878, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. При цьому, частка ОСОБА_2 у статутному капіталі товариства становить 100 %; ОСОБА_2 обрана директором товариства та затверджено його статут.

У відповідності до акту приймання-передачі від 02.05.2019 року ОСОБА_2 передала, а ТОВ «Поділля Вест» прийняло вказану земельну ділянку в якості внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу товариства.

У подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Поділля Вест» від 08.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , передано у власність останнього за плату частку в статутному капіталі ТОВ «Поділля Вест» в сукупному розмірі 2 846 715 грн. 50 коп., що складає 100 % статутного капіталу товариства.

Згідно з актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Поділля Вест» від 08.05.2019 року в зв`язку з укладенням вищезазначеного договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняв належні ОСОБА_2 корпоративні права - частку в статутному капіталі ТОВ «Поділля Вест» у розмірі 2 846 715 грн. 50 коп., що складає 100 % статутного капіталу товариства.

Необхідно наголосити, що у відповідності до наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Поділля Вест» () має права юридичної особи, єдиним засновником, керівником та підписантом якої є на даний час ОСОБА_3 .

Суд враховує, що в своєму позові ТОВ «Поділля Вест» просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 10, 00 га з кадастровим номером :06:018:0878, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та яка передана у статутний капітал товариства.

Позов про визнання права власності пов`язаний з укладеним 08.05.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу 100 % статутного капіталу ТОВ «Поділля Вест».

Тобто цей договір стосується набутих корпоративних прав ОСОБА_3 , який тепер є одноосібним засновником ТОВ «Поділля Вест». Момент набуття права власності на частку у статутному капіталі товариства прямо передбачений у договорі (пункт 3.1.), а саме: з моменту підписання сторонами договору акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі товариства, якими сторони підтверджують факт переходу права власності на відчужувану частку до покупця.

З урахуванням наведених норм процесуального права, правовідносини, які виникли між сторонами є господарсько-правовими, тому такий спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Схожа правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року в справі № 203/2501/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 296/3730/17.

За приписами ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Таким чином, Ізяславський районний суд Хмельницької області не є «судом, встановленим законом» для розгляду по суті зазначеного спору, адже спір підвідомчий судам не цивільної, а господарської юрисдикції.

Необхідно наголосити, що згідно приписів ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається, що прийняття позову ТОВ «Поділля Вест» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову та його спільний розгляд зі спором, що вже знаходиться на розгляді Ізяславського районного суду Хмельницької області, як судом загальної юрисдикції, з порушенням правил предметної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та безумовною підставою для скасування ухваленого у справі рішення.

Таким чином, на переконання суду, наявні усі законні підстави для відмови у прийнятті позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, що в свою чергу не виключає права останнього звернутись з даним позовом до відповідного господарського суду за правилами господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 20, 52, 186, 193-195, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у прийнятті позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову.

Копію ухвали разом з позовною заявою та додатками до неї надіслати товариству з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест».

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест», що заявлені позовні вимоги відноситься до юрисдикції господарського суду та розглядаються в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 15 днів з дня складення повної ухвали суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 08.02.2021 року.

Суддя О.В. Король