ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7802/21 Справа № 202/5516/20 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Агріі України, товариства з обмеженою відповідальністю Нива 2014, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Золотий Колос, ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим, 29 грудня 2020 року, позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агріі України (далі ТОВ Агріі України), товариства з обмеженою відповідальністю Нива 2014 (далі ТОВ Нива 2014), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Золотий Колос (далі ТОВ НВП Золотий Колос), ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи його тим, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі №362/287/20 за позовом ТОВ «Агроскоп інтернешнл» про стягнення з нього заборгованості по оплаті товару вартістю 12 713 702,13 грн., поставленого ТВО «Агроскоп інтернешнл» ТОВ «Нива 2014», згідно укладеного між ними 14 вересня 2017 року договору купівлі-продажу технологічних наборів №18 НХ 001 КРГЯ. Свої вимоги щодо стягнення з нього заборгованості у вказаній сумі ТОВ «Агроскоп інтернешнл» обґрунтувало виключно оскаржуваним цією позовною заявою тристороннім договором поруки від 14 березня 2019 року, згідно з яким він, як поручитель, зобов`язався перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл», солідарно з боржником ТОВ «Нива 2014», нести відповідальність за своєчасне (до 30 жовтня 2018 року) виконання останнім в повному обсязі своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл», згідно з вказаним договором купівлі-продажу.

Зазначав, що вказаний договір поруки укладено з численними порушеннями приписів діючого законодавства. При укладенні 14 березня 2019 року оскаржуваного договору поруки всі три сторони (поручитель, кредитор та боржник) усвідомлювали неможливість виконання поручителем, передбачених цим договором зобов`язань, а саме усвідомлювали неможливість забезпечення поручителем виконання ТОВ «Нива 2014» своїх боргових зобов`язань перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл» в термін до 30 жовтня 2018 року, тобто за півроку до того. В момент укладення оскаржуваного договору поруки для сторін була очевидною нікчемність цього договору в зв`язку з неможливістю його виконання в термін до 30 жовтня 2018 року.

Вказував, що в момент укладення оскаржуваного договору поруки його волевиявлення не було вільним і укладення вказаного договору зовсім не відповідало його інтересам, але під впливом тяжкої для нього обставини та під тиском ТОВ «Агроскоп інтернешнл», він змушений був укласти оскаржуваний договір поруки на вкрай невигідних для нього умовах.

В уточненому позові, посилаючись на те, що в договорі поруки відсутня істотна умова та, наголошуючи на тому, що він не міг бути спрямованим на реальне настання обумовлених ним наслідків, просив суд визнати, укладений 14 березня 2019 року між ним, ТОВ «Агроскоп інтернешнл» та ТОВ «Нива 2014» договір поруки, недійсним з моменту його вчинення.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи, не взяв до уваги, що спірний правочин має бути визнаний недійсним, оскільки не був направлений на реальне настання наслідків, а його вимоги є доведеними та обґрунтованими. Наполягав на тому, що у договорі відсутні істотні умови. Вказував, що справу розглянуто у його відсутність та у відсутність його представника, що грубим чином порушує його права. Рішення було ухвалене без видалення судді до нарадчої кімнати.

30 вересня 2021 року відповідач ТОВ Агрії України надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наполягали на тому, що всі сторони оспорюваного правочину мали лише одну мету, укласти договір поруки, та цю мету було ними досягнуто. Наполягали на тому, що всі доводи апеляційної скарги є надуманими. Договір містить усі істотні умови. Зобов`язання по сплаті за поставку товару на час укладання договору поруки не було виконане належним чином про що достеменно було відомо позивачу, який свідомо підписав договір, ознайомившись з усіма його умовами.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і підтверджується матеріалам справи, що між ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (далі - продавець, наразі ТОВ «Агріі Україна») та ТОВ «Нива 2014» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14 вересня 2017 року (надалі - договір), відповідно до якого, продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця технологічні набори, найменування якого вказується в специфікації - додатку до даного договору, яка становить його невід`ємну частину, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно з умовами договору (пункт 1.1. договору). Цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 8.1. договору).

Згідно зі специфікаціями №2 НК від 14 вересня 2017 року, №3 НК від 14 вересня 2017 року, №5 НК від 23 лютого 2018 року, №6 ЗК від 16 квітня 2018 року, №7 НК від 16 квітня 2018 року повна оплата за поставлений товар має бути здійснена не пізніше 30 жовтня 2018 року.

14 березня 2019 року між ТОВ «Агроскоп інтернешнл» (далі - кредитор), ТОВ «Нива-2014» (далі - боржник) та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором нести солідарну відповідальність із ТОВ «Нива-2014» за виконання боржником у повному обсязі грошових зобов`язань перед кредитором по договору №18 НХ 001 КРГЯ від 14 вересня 2017 року з усіма додатками (в тому числі, специфікаціями) і додатковими угодами до нього, які укладені на дату цього договору поруки та/або будуть укладені між кредитором і боржником протягом всього строку дії договору купівлі-продажу в частині: а) своєчасної та повної оплати залишку несплаченої вартості всього фактичного поставленого товару, з урахуванням валютного коригування ціни товару у відповідності до пункту 2.2. договору купівлі-продажу, б) сплати всіх договірних санкцій, неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат та будь-яких інших платежів, у випадках передбачених договором купівлі-продажу та/або законодавством. (пункт 1.1. договору).

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/3625/19 за позовною заявою ТОВ «Агроскоп інтернешнл» до ТОВ «НИВА 2014», ТОВ НВП «Золотой Колос», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в розмірі 12 713 702,13 грн. (за договором купівлі-продажу-технологічних наборів №18 НХ 001 КРГЯ від 14 вересня 2017 року) та за зустрічним позовом ТОВ НВП «Золотий Колос» до ТОВ «Агроскоп інтернешнл», ТОВ «Нива 2014» про визнання договору поруки б/н від 14 березня 2019 року недійсним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року по справі №904/3625/19, яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31 серпня 2020 року по справі №904/3625/19, первісний позов ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ТОВ «Нива 2014» та ТОВ НВП «Золотий Колос» на користь ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» заборгованість в розмірі 12 713 702,13 грн. та судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ТОВ НВП «Золотий Колос» до ТОВ «Агроскоп Інтернешнл», ТОВ «Нива 2014» про визнання договору поруки б/н від 14 березня 2019 року відмовлено.

В ході розгляду справи встановлено, що між ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (назва з 22 вересня 2020 року ТОВ «Агріі Україна») і ТОВ «Нива 2014» було укладено договір купівлі-продажу технологічних наборів №18 НХ001 КРГЯ від 14 вересня 2017 року.

14 березня 2019 року було укладено три договори поруки в забезпечення зобов`язання ТОВ «Нива 2014» (покупець) перед ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (продавець) за договором, а саме: договір поруки №б/н від 14 березеня 2019 року між продавцем (кредитор) та ТОВ НВП «Золотий Колос» (поручитель 1) та ТОВ «Нива 2014»; договір поруки №б/н від 14 березня 2019 року між продавцем (кредитором) та ОСОБА_2 (поручитель 2) та ТОВ «Нива 2014»; договір поруки №б/н від 14 березня 2019 року між продавцем (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель), одночасно який був керівником і співзасновником поручителя ТОВ НВП «Золотий Колос» і ТОВ «Нива 2014».

Умови всіх вищевказаних договорів поруки є абсолютно ідентичними для всіх трьох поручителів.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31 серпня 2020 року по справі №904/3625/19 зазначено, що посилання скаржника на те, що укладання договору поруки щодо зобов`язання, строк виконання якого минув, свідчить про відсутність спрямованості спірного договору поруки на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, відхиляються колегією суддів як помилкові, оскільки ЦК України не містить заборону укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Забезпечуваний договір купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14 вересня 2017 року був чинний на момент укладення спірного договору поруки, ЦК України не містить заборону укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу, у договорі поруки визначено сторони зобов`язання (боржника, кредитора та поручителя); зобов`язання, забезпечене порукою; умови такого забезпечення та обсяг обов`язків взятих поручителем.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із статтею 245 ЦПК України під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Під час перебування в нарадчій кімнаті суддя не має права розглядати інші судові справи. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення рішення у нарадчій кімнаті.

При цьому, порушення порядку перебування суддів у нарадчій кімнаті в юридичному розумінні не є синонімом порушення таємниці наради суддів, оскільки не завжди формальне порушення положень статей 245, 268 ЦПК України є таким, що завдає шкоди цілям, для яких існує інститут таємниці наради суддів.

Норми чинного ЦПК України не містять законодавчої дефініції «таємниця нарадчої кімнати», однак відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року незалежність судді забезпечується порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення (ст.48 ч.5 п.4 Закону); суддя зобов`язаний не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання (ст.56 ч.7 п.5 Закону); передбачено можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження в разі розголошення суддею таємниці, що охороняється законом, у тому числі таємниці нарадчої кімнати, або інформації, що стала відомою судді під час розгляду справи у закритому судовому засіданні (ст. 106 ч. 1 п. 5 Закону).

Отже, таємниця нарадчої кімнати є охоронюваною законом.

Статтею 259 ЦПК України встановлено, що суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

З врахуванням того, що позивач обґрунтовує свої апеляційну скаргу, крім іншого грубим порушенням норм процесуального права, допущеними судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи, що знайшло своє підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2021 року о 09 годині 18 хвилин було відкрито судове засідання, о 09 годині 22 хвилин суд на місці ухвалив продовжити розгляд справи, о 09 годині 35 хвилин слухання справи було продовжено, о 09 годині 36 хвилин сторони до зали не з`явились у зв`язку з виникненням технічних проблем та о 09 годині 38 хвилин суд ухвалив рішення, а тому колегія суддів вважає за можливе рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно із частинами першоютретьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, такі недоговірних зобов`язань.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За положеннями частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що поручитель заявляє, що він ознайомлений з усіма положеннями договору купівлі-продажу і цього договору поруки, повністю їх приймає і зобов`язується виконувати їх солідарно з Боржником, в тому числі, Поручитель ознайомлений і погоджується з пунктами 2.2.-2.5.,6.1.-6.9. договору купівлі-продажу.

Умовами пункту 2.1. договору встановлюється, що при невиконанні боржником з будь-яких причин зобов`язань перед кредитором у строки і на умовах, що обумовлені Договором купівлі-продажу, Поручитель приймає на себе зобов`язання самостійно у ті самі терміни, що вказані в Договорі купівлі-продажу, укладеному між кредитором і боржником, сплатити кредитору:

2.1.1. Весь залишок неоплаченої боржником заборгованості за фактично поставлений товар, з урахуванням коригування ціни товару у відповідності до пункту 2.2. договору купівлі-продажу;

2.1.2. Нараховані відповідно до умов договору купівлі-продажу та цього договору поруки неустойку, пеню, штрафи, валютне курсове коригування і виконати інші грошові зобов`язання, що випливають з договору купівлі-продажу та/або законодавства, шляхом перерахування коштів на рахунок кредитора, зазначений в даному договорі поруки або інший рахунок, повідомлений йому кредитором письмово шляхом направлення відповідного повідомлення цінним листом з описом вкладення або під розпис повноважному представнику Боржника та/або поручителя.

Цей договір поруки вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріпленні печатками (у разі наявності) трьох сторін та діє до повного виконання боржником (або поручителем) зобов`язань перед Кредитором по Договору купівлі-продажу (т.1 а.с.50).

Колегія суддів звертає увагу на те, що оспорюваний договір поруки містить усі істотні умови та підписи сторін.

Посилання скаржника на те, що укладання договору поруки щодо зобов`язання, строк виконання якого минув, свідчить про відсутність спрямованості спірного договору поруки на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, відхиляються колегією суддів як помилкові, оскільки ЦК України не містить заборону укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за договором,. Більш того, за загальним правилом, як і інші способи забезпечення виконання зобов`язань, договір поруки забезпечує дійсне зобов`язання (ст.548 ЦК України), тобто, на момент укладення договору поруки вже має існувати основне зобов`язання, або вони укладаються одночасно.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №912/2185/16, у якій суд зазначив, що порука за вимогу, строк виконання якої настав, свідчить про її реальність.

Забезпечуваний договір купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14 вересня 2017 був чинний на момент укладення спірного договору поруки. Пунктом 8.1. договору купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14 вересня 2017 року встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, тобто договір купівлі-продажу містить обов`язок повного виконання його умов без обмеження строку. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про наявність підстав для задоволення позову та спростовуються встановленими обставинами.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи приведені в апеляційній скарзі в частині допущення порушень норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Агріі України, товариства з обмеженою відповідальністю Нива 2014, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Золотий Колос, ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.