Справа № 527/2393/21
провадження 2/527/639/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/2393/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Градизька селищна рада Кременчуцького району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У позовній заяві позивач зазначила, що вона з 28 листопада 2015 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зокрема зареєстрований ОСОБА_2 , 1999 року народження. Починаючи з 2015 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація ОСОБА_2 в домоволодінні позивача заважає їй як власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, в порядку, встановленому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно копії договору купівлі продажу від 28 листопада 2015 року, власником житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 5-6).

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Градизької селищної ради Полтавської області від 02 листопада 2021 року №3433, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема зареєстрований ОСОБА_2 , 1999 р.н. (а.с. 7).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з 2015 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-21).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положення статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмеження у його здійсненні.

Як зазначено в ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, будучи власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позбавлена права вільно розпоряджатись своєю власністю, через реєстрацію в ньому ОСОБА_2 , який фактично за вказаною адресою не проживає, тому останній втратив право користування вказаним приміщенням, а отже позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 223, 258, 259, 263, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1999 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду .

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп: невідомий).

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Градизька селищна рада Кременчуцького району Полтавської області (39070, Полтавська обл., Кременчуцький р-н., смт. Градизьк, вул. Київська, 51, код ЄДРПОУ: 21063176).

Суддя Т. В. Левицька