УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 761/5784/20

провадження № 61-18648ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Городня Ганни Юріївни, боржник - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Городня Г. Ю., у якій просило визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати постанову від 07 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56756434, зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження № 56756434, повернути державному виконавцю оригінал виконавчого листа № 2-7348/10.

В обґрунтування скарги посилалося на те, що Шевченківським районним судом м. Києва 12 серпня 2010 року виданий виконавчий лист № 2-7348/10

з примусового виконання рішення від 17 травня 2010 року, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 76 904,51 дол. США,

що еквівалентно 612 582,87 грн та 49 173,11 грн, а всього 661 755,98 грн; звернути стягнення на предмет застави автомобіль Mersedes Bens модель

S 350, випуску 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 .

В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду звернуто стягнення на автомобіль Mersedes Bens модель S 350, випуску

2008 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації автотранспортного засобу частково задоволено вимоги АБ «Укргазбанк» в сумі 239 150,34 грн.

Пред`являючи повторно у липні 2018 року виконавчий лист № 2-7348/10

до примусового виконання, стягувач у поданій заяві просив ВДВС вжити заходів щодо подальшого виконання виконавчого листа, за яким залишок заборгованості становить 424 425,64 грн.

12 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Городньою Г. Ю. відкрито виконавче провадження

№ 56756434 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7348/10, залишок заборгованості за яким становив 424 425,64 грн.

Однак, 07 червня 2019 року старший державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № , в якій зазначив,

що виконавчий документ виконано фактично, резолютивною частиною виконавчого документа передбачено звернення стягнення на предмет застави,

а саме автомобіль Mersedes Bens модель S 350, випуску 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 реалізовано. За рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу частково задоволено вимоги стягувача.

Вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови від 07 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56756434

є неправомірними, оскільки не було вжито всіх заходів спрямованих на повне виконання рішення суду чим порушено законні права АБ «Укргазбанк».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, скаргу задоволено. Визнано дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Городня Г. Ю. щодо винесення 07 червня

2019 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 56756434 неправомірними. Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Городню Г. Ю. відновити виконавче провадження № 56756434.

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого

2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада

2021 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою тавідмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців статус та організація діяльності яких встановлюється законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення

на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону

за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу

у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення н6а заставлене майно.

Згідно з частиною п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день винесення постанови) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею,

не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2010 року позовні вимоги

ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі

76 904,51 дол. США, що еквівалентно 612 582,87 грн та 49 173,11 грн, а всього

661 755,98 грн. Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Mersedes Bens модель S 350, випуску 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 , кузов

№ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , видано виконавчий лист № 2-7348/10.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2010 року виконано частково, 26 червня 2012 року автомобіль Mersedes Benz S 350,

2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , реалізовано на прилюдних торгах за 266 022,60 грн.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився

й апеляційний суд, виходив із того, що рішення суду фактично не виконано

у повній мірі згідно з виконавчим документом, оскільки державним виконавцем не здійснено ряд послідовних заходів для забезпечення виконання рішення суду, а тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги

ПАТ АБ «Укргазбанк», оскільки підстав для закінчення виконавчого провадження не було.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Із касаційної скарги, убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.

Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 26 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 11 листопада 2021 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Городня Ганни Юріївни, боржник - ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська