ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Херсон

Номер справи: 653/927/18

Номер провадження: 22-ц/819/36/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар ПлохотніченкоА.В.

учасники справи:

позивачі - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», ОСОБА_1

відповідачі - Генічеська міська рада Херсонської області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 липня 2018 року, у складі судді Венглєвської Н.Б., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», ОСОБА_1 до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення Генічеської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки та права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, державної реєстрації земельної ділянки та права власності на земельну ділянку.

Позовну заяву мотивовано тим, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року у справі № 653/13/15-ц за ПАТ «Дельта Банк» визнано право власності на житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а1», терасу літ. «а2», сіни літ. «а», сарай літ. «Б», споруди 1 та 2, загальною площею 100,2 кв. м, що розташовані на земельній ділянці 505 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав та прав власності на нерухоме майно від 13 грудня 2017 року.

02 жовтня 2015 року Національним банком України прийнято постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», яким делеговано повноваження ліквідатора банку Кадирову В. В., які продовжено до 04 жовтня 2019 року включно.

01 грудня 2017 року ліквідатором ПАТ «Дельта Банк» зазначений об`єкт нерухомості було виставлено на електронні торги у формі аукціону через систему Прозоро, де було зазначено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 505 кв. м, що підтверджується технічними паспортами на житловий будинок від 10 серпня 2005 року і від 28 березня 2008 року, планом земельної ділянки, який є їх складовою, зазначено її конфігурацію - Г-подібної форми (з поворотом вліво від входу на подвір`я з АДРЕСА_1 ), з зазначенням площі за документами - 505 кв. м та площі фактичного користування - 557 кв. м.

За результатами електронних торгів їх переможцем визнано ОСОБА_1 .. За відсутності державної реєстрації земельної ділянки (кадастрового номера), на якій розташоване нерухоме майно, між ліквідатором ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з його складовими частинами.

Згідно з пунктом 1.3 попереднього договору купівлі-продажу сторони домовилися, що обов`язковою умовою для укладення основного договору є:

- замовлення та отримання продавцем у встановленому законодавством України порядку документації з землеустрою земельної ділянки, приблизною площею 505 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- замовлення та отримання продавцем витягу з Державного земельного кадастру стосовно вказаної земельної ділянки.

12 грудня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» видало на ім`я ОСОБА_1 довіреність на право представляти інтереси довірителя в Держгеокадастрі та його структурних підрозділах для замовлення документації із землеустрою щодо вказаної земельної ділянки.

ОСОБА_1 зазначив, що замовив виготовлення технічної документації із землеустрою у інженера-землевпорядника ОСОБА_3 , яким 31 січня 2018 року при обмірах земельної ділянки було встановлено факт самовільного захоплення її частини суміжним користувачем ОСОБА_2 і виготовлено схему земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на будинок і схемою розташування суміжних земельних ділянок вбачається накладення земельних ділянок одна на одну та безпідставне збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 на 132 кв.м. на 132 кв. м за рахунок суміжної земельної ділянки на АДРЕСА_1 , та відповідно зменшення площі земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_1 на 132 кв. м.

Фактично ОСОБА_2 використовує частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 , унаслідок чого її форма перетворилася з Г-подібної на І-подібну. ОСОБА_2 протиправно заволодів частиною земельної ділянки та демонтував існуючий паркан на АДРЕСА_1 , протиправно огородив парканом земельну ділянку на АДРЕСА_2 , самовільно збільшивши площу своєї земельної ділянки з 484 кв. м до 682 кв. м.

У подальшому ОСОБА_2 виготовив технічну документацію встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в якій без будь-яких правових підстав зазначено іншу конфігурацію земельної ділянки і її площу - 682 кв. м, ніж та, яка значиться документально за адресою: АДРЕСА_2 .

21 липня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрував земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номера і подав ці документи до Генічеської міської ради, яка, не будучи обізнаною про захоплення ним частини земельної ділянки, винесла оскаржуване рішення від 28 жовтня 2014 року № 1049 «Про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

Позивачі вважають, що Генічеською міською радою Херсонської області протиправно передано частину земельної ділянки, яка відноситься до будинку на АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , чим порушено майнові права ПАТ «Дельта Банк» на володіння і користування земельною ділянкою.

05 січня 2018 року ОСОБА_1 як представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Генічеської міської ради Херсонської області з заявою про проведення перевірки зазначених обставин, за результатами якої комісією міської ради було підтверджено факт порушення закону та захоплення ОСОБА_2 частини суміжної земельної ділянки площею 132 кв. м., розташованої на АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку та ОСОБА_1 просили суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Генічеської міської ради Херсонської області від 28 жовтня 2014 року № 1049 «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,0682 га, кадастровий номер :01:001:0647 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 »;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0682 га, кадастровий номер :01:001:0647, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0682 га, кадастровий номер :01:001:0647, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , здійснену КП ХОР «Херсонське БТІ» з записом про право (у державному реєстрі прав) від 01 лютого 2018 року № 24670122;

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що земельна ділянка, яка підлягала приватизації ОСОБА_2 , була оформлена належним чином, суміжні землекористувачі погодили її межі, тому позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Генічеської міської ради Херсонської області від 28 жовтня 2014 року № 1049, державної реєстрації земельної ділянки та права власності на земельну ділянку є безпідставними. З урахуванням того, що земельна ділянка була сформована 21 липня 2014 року, а рішення про її передачу ОСОБА_2 безоплатно у власність прийнято 28 жовтня 2014 року, суд вважав необхідним застосувати строк позовної давності стосовно вимог про визнання рішення Генічеської міської ради Херсонської області від 28 жовтня 2014 року № 1049 недійсним, на застосуванні якого наполягав відповідач ОСОБА_2 ..

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 , який вказує, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки позивачі не знали та не могли дізнатися про порушення своїх прав з 21 липня 2014 року по 28 жовтня 2014 року, оскільки у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку по АДРЕСА_2 та Інформації ДЗК в Публічній кадастровій карті України на той час зазначено у графі форма власності - «Комунальна власність». Інформація про відповідача ОСОБА_2 з`явилася у вище зазначеному Витягу та Інформації ДЗК в Публічній кадастровій карті України лише 01 лютого 2018 року, тому строк позовної давності безпідставно визнано судом пропущеним.

Зазначає, що рішення Генічеської міської ради від 28 жовтня 2014 року № 1049 про передачу ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, частина якої незаконно відібрана у законного землекористувача - ПАТ «Дельта банк» є незаконним, у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка, яка становить цілісний майновий комплекс з будинком та господарськими будівлями та спорудами, на якій вони розташовані, перебувала в іпотеці банку, на неї було накладено заборону відчуження; відсутні: добровільна відмова власника нерухомості від права користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 та рішення Генічеської міської ради про припинення права користування частиною вказаної земельної ділянки, або ж рішення суду про припинення права користування частиною вказаної земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_2 не надав жодного документа, що підтверджує законність переходу частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 належної попередньому власнику будинку до власника майна по АДРЕСА_2 . Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції вдруге, після скасування Постановою Верховного суду від 02 грудня 2020 року Постанови Херсонського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року у справі № 653/13/15-ц встановлено, що 02 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСибБанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №0. Відповідно до умов договору АКІБ «УкрСибБанк» надало ОСОБА_4 кредит для споживчих цілей у сумі 47 000 доларів США, а останній зобов`язався повернути його не пізніше 02 квітня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,40% річних.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 02 квітня 2008 року №0 між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки від 02 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Кравцовим К. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1255, відповідно до умов якого, ОСОБА_5 виступила майновим поручителем позичальника ОСОБА_4 та передала АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності.

08 грудня 2011 року між правонаступником АКІБ «УкрСибБанк», ПАТ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передано (відступлено) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорам, у тому числі і за договором іпотеки від 02 квітня 2008 року.

Вказаним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року у справі № 653/13/15-ц у рахунок виконання основного зобов`язання ОСОБА_4 щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 02 квітня 2008 року № 0 та додаткової угоди від 27 лютого 2009 року № 1 у розмірі 995 003,61 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, а саме: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а1», тераса літ. «а2», сіни літ. «а», сарай літ. «Б», споруди 1 та 2, загальною площею 100,2 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» предмета іпотеки у власність та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а1», тераса літ. «а2», сіни літ. «а», сарай літ «Б», споруди 1 та 2, загальною площею 100,2 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-11-20-000103-c 01 грудня 2017 року ОСОБА_1 придбав у ПАТ «Дельта Банк» житловий будинок, загальною площею 100,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

20 грудня 2017 року між ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого сторони зобов`язуються у строк до 12 червня 2018 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 100,2 кв. м, житловою площею 58,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до підпункту 1.3.1 попереднього договору купівлі-продажу сторони домовилися, що обов`язковою умовою для укладення основного договору купівлі-продажу є замовлення та отримання продавцем у встановленому законодавством України порядку документації із землеустрою та витягу з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, приблизною площею 505 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок, ставши переможцем прилюдних торгів, згідно з протоколом від 14 травня 2003 року № 402, свідоцтва на право власності на підставі акту про проведення прилюдних торгів на 3/5 частини домобудівлі та житлового будинку незавершеного будівництва, що знаходиться на АДРЕСА_2 , які раніше належали ОСОБА_6 .

Вказані документи не містять інформації щодо розміру земельної ділянки, на якій розташоване придбане ОСОБА_2 майно.

Домоволодіння АДРЕСА_3 .

В березні 2014 року ОСОБА_2 замовив проектно - вишукувальні роботи, пов`язані з розробкою технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельній ділянці в натурі.

07 травня 2014 року складено акт прийому - передачі межових знаків на зберігання за участю представника Херсонської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» землекористувача Данілейка Ю.В. та представника Генічеської міської ради.

21 липня 2014 року технічна документація із землеустрою була виготовлена і земельній ділянці по АДРЕСА_2 площею 0,0682 га присвоєно кадастровий номер :01:001:0647. Того ж дня відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру.

12 вересня 2014 року ОСОБА_2 подав до Генічеської міської ради заяву про передачу земельної ділянки площею 0,0682 га по АДРЕСА_2 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, долучивши копію витягу ДЗК, копію акту прийому - передачі межових знаків.

Рішенням Генічеської міської ради від 28 жовтня 2014 року № 1049 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0682 га ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0647 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України № 1702-VІ від 05 листопада 2009 року.

Зі змісту Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року у справі № 653/13/15-ц відомо, що предметом іпотеки АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_5 визначили лише житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій знаходиться цей житловий будинок, не належала ОСОБА_5 на праві власності.

Вказане позивачем не оспорюється.

Доказом підстави права користування ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 505 кв.м. на якій розташований предмет іпотеки, позивачі зазначали інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої «земельна ділянка площею 505 кв.м. зареєстрована згідно рішення Генічеської міської ради від 08.08.1967 року».

В матеріалах справи наявне рішення Генічеської міської ради від 08.08.1967 року (а.с.29) за змістом якого ОСОБА_7 дозволено будівництво нового житлового будинку замість житлової будівлі, що стала неприданою для використання по АДРЕСА_1 . Розмір вказаної земельної ділянки у даному рішенні не зазначено.

Згідно зі статтею 1, частиною першою статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об`єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно в майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна.

Об`єкти нерухомого майна можуть бути предметом іпотеки лише за таких умов:

майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

воно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим законом.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_5 договору іпотеки від 02 квітня 2008 року) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Тобто, за відсутності права власності у іпотекодавця на земельну ділянку за умовами частини другої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_5 договору іпотеки від 02 квітня 2008 року) до набувача перейшло право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщений предмет іпотеки житловий будинок житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а1», тераса літ. «а2», сіни літ. «а», сарай літ. «Б», споруди 1 та 2, загальною площею 100,2 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття ПАТ «Дельта банк» права власності на предмет іпотеки житловий будинок за рішенням суду та на час укладення між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 попереднього договору купівлі продажу предмета іпотеки) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

31 січня 2018 року при обмірах земельної ділянки та геодезичній зйомці на АДРЕСА_1 з метою виготовлення технічних документів із землеустрою на замовлення ПАТ «Дельта Банк» в особі представника ОСОБА_1 інженером-землевпорядником ОСОБА_3 встановлено факт накладення земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , зменшення розміру земельної ділянки на 132 кв. м на АДРЕСА_1 за рахунок суміжного користувача у АДРЕСА_2 та зміну конфігурації земельної ділянки на АДРЕСА_1 , про що складено відповідні схеми.

При цьому встановлено, що вказане зменшення розміру земельної ділянки відбулось за рахунок збільшення земельної ділянки з боку суміжної земельної ділянки у провул.Спортивному, в зв`язку з прийняттям Генічеською міською радою 28 жовтня 2014 року рішення від № 1049, яким передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0682 га ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0647 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно відповіді КП «Генічеське БТІ» Херсонської обласної ради від 05.02.2018 року № 110 технічний паспорт на житловий будинок особистого житлового фонду по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 06 лютого 2014 року погашено та видано новий технічний паспорт в якому в тому числі вказано нові характеристики земельної ділянки.

Таким чином, на час ухвалення рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» предмета іпотеки у власність та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на житловий будинок та на час проведення електронних торгів 01 грудня 2017 року по реалізації ПАТ «Дельта Банк» житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 у користуванні не мала земельну ділянку розміром 505 кв.м., як про це вказує позивач. Відповідно, набувач предмету іпотеки набув право користування земельної ділянки в межах які мав іпотекодавець і позивачем не доводилось, що вказана частина земельної ділянки, на якій розміщений предмет іпотеки, та частина ділянки, яка необхідна для його обслуговування є меншою, ніж це передбачено законодавством.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що права позивача оскарженими ним рішеннями не були порушені.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, одночасно дійшов висновку про законність оскаржуваного рішення міської ради та порушення позивачем строку позовної давності. Однак, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Оскільки, право позивачів порушене не було, підстав для застосування строку позовної давності у суду першої інстанції також не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 липня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення яким відмовити Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», ОСОБА_1 в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: С.В. Радченко

Г.В. Семиженко