Єдиний унікальний номер судової справи: 482/1712/20
Провадження № 22-ц/812/383/21 Доповідач суду апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

08 лютого 2021 року м. Миколаїв Справа № 482/1712/20

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Локтіонової О.В.,

переглянувши в апеляційному порядку у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сергієнка С.А., у приміщенні цього суду о 09 год. 50 хв., за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановив:

02 жовтня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17 692 грн. 35 коп. заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 17 лютого 2017 року уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який було в подальшому збільшено до 13 000 грн. на платіжну картку.

Станом на 15 червня 2020 року згідно розрахунку за виданим кредитом відповідач має 17 692 грн. 35 коп. заборгованості, яка складається із основної заборгованості (тіло кредиту) 13 638 грн. 35 коп., в тому числі 20 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13 618 грн. 35 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, та прострочених процентів за користування кредитом 4 054 грн.

Посилаючись на неналежне виконанням відповідачем умов договору, позивач просив стягнути вказану заборгованість.

Заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2020 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17 лютого 2017 року станом на 15 червня 2020 року у сумі 13 000 грн. та судовий збір у розмірі 1 544 грн. 51 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог про стягнення тіла кредиту та відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходив з того, що позивач отримав та використав кошти в межах кредитного ліміту та укладений між сторонами кредитний договір не містить умов щодо розміру процентів за користування кредитом, а тому відсутній підстави для стягнення більшої суми кредиту та вказаних сум процентів.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині відмови в стягненні частини простроченого тіла кредиту та прострочених процентів, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність кредитних зобов`язань та недосягнення згоди щодо всіх умов кредитування, є помилковим.

Зазначав, що судом не враховано, що відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому викладені тарифи банку, у тому числі процентна ставка (42% річних), права та обов`язки клієнта (позичальника) і Банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів, його розмір та порядок нарахування.

Зазначав, що боржник користувався кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості та свідчить про його ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг і погодження з ними.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту - з 14 травня 2018 року 1000 грн., з 29 грудня 2018 року збільшений до 3 000 грн., а з 03 травня 2019 року до 13 000 грн., на платіжну картку.

Для обслуговування договору позивач видавав відповідачу дві кредитні картки зі строком дії до квітня 2022 року та до січня 2023 року.

Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» відповідач станом на 15 червня 2020 року має 17 692 грн. 35 коп. заборгованості, яка складається із основної заборгованості (тіло кредиту) 13 638 грн. 35 коп., в тому числі 20 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13 618 грн. 35 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту та прострочених процентів за користування кредитом 4 054 грн. Розмір заборгованості відповідачем не оспорювався.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно дост.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені судом докази доводять, що між сторонами склалися кредитні зобов`язання, оскільки Банком було надано відповідачу кредит, а останнім його було отримано.

Відмова у стягненні з відповідача у повному обсязі простроченого тіла кредиту, є помилковою.

Представлені суду докази свідчать, що на момент пред`явлення позивачем дострокової вимоги про стягнення кредиту відповідач мав заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 13 618 грн. 35 коп. та 20 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, а тому вказана сума має бути стягнута з нього на користь Банку.

За таких обставин на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає зміні.

Що ж стосується вимоги про стягнення процентів, то колегія суддів вважає їх підставними та такими, що підлягають задоволенню.

До позовної заяви, крім анкети-заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, позивачем також надавався паспорт споживчого кредиту (а.с.16-17).

Згідно цього документа, на якому міститься підпис відповідача і який останній не заперечував, кредитні кошти надавались йому під 43,2 - 42 % річних у разі користування ними поза межами пільгового періоду.

За умови невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту процентна ставка встановлена в розмірі 84% річних.

Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитом є помилковим.

Отже, з відповідача на підставі статей 1054, 1056-1 ЦК України підлягає стягненню 4 054 грн. заборгованості по процентам станом на 15 червня 2020 року.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом в силу пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню, а в частині судових витрат зміні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2020 року в частині вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення процентів за користування кредитом скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог, а в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17 лютого 2017 року у сумі 13 638 грн. 35 коп., з якої: 20 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13 618 грн. 35 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 4 054 грн. прострочені проценти за користування кредитом, а також 5 255 грн. судових витрат у зв`язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389ЦПК України може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

О.В. Локтіонова

Повний текст виготовлено 08 лютого 2021 року.