Справа № 135/1356/20
Провадження № 2/135/56/21
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

01.02.2021 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам, викладеним в статтях 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, виходячи з таких підстав.

Відповідно до змісту п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить достовірних відомостей про місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказав зареєстровану адресу проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, наданої виконавчим комітетом Благовіщенської міської ради Кіровоградської області №86 від 13.01.2021 вбачається, що за даними картотеки реєстраційного обліку Благовіщенської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_2 не значиться.

Разом з тим, судом було направлено запит до Улянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області і згідно з відповіддю на запит, ОСОБА_2 в даній місцевості не зареєстрована та не проживає.

А отже, матеріали справи не містять достовірних відомостей щодо проживання або перебування відповідача ОСОБА_2 за вказаною в позовній заяві адресою (копії паспорту з відміткою місця реєстрації; довідки з місця проживання, договору оренди квартири тощо).

Згідно з частинами 9, 10 статті 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Однак, позивачем не додано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували місцезнаходження майна відповідача ОСОБА_2 або останнє відоме зареєстроване місце її проживання чи перебування, чи постійного її заняття (роботи), що потребує уточнення.

У зв`язку з цим, з метою визначення підсудності суд пропонує позивачу надати відповідні відомості.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі розглядаються у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

А тому необхідно звернутися до суду в окремому провадженні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен подати до позовної заяви її копії та копії документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак в поручення вимог ст.177 ЦПК України ОСОБА_1 не надав належним чином завірені копії позовної заяви з додатками для надіслання відповідачу.

Разом з тим, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він не має доходів.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви, клопотання та доданих документів, доходжу висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється нормами Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічне положення містить ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом наведених правових норм підставою звільнення від сплати судового збору є такий майновий стан сторони, що утруднює виконання обов`язку сплатити судовий збір. Суд вправі постановити ухвалу про звільнення від його сплати, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони і остання повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази.

Позивачем не наведено аргументів щодо звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14 травня 1981 року № R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Адже невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини в справі ФК «Мретебі» проти Грузії.

При розгляді справ Європейський суд з прав людини установлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

ОСОБА_1 на підтвердження важкого матеріального становища не надав жодного доказу.

А тому, з урахуванням наведеного, підстав для висновку про порушення балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом позивача на доступ до правосуддя не вбачається. Клопотання про звільнення від сплати судового збору суд вважає необґрунтованим.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840 грн 80 коп.

А тому позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви, протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя