Справа№ 141/353/19
Провадження№2/141/70/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Климчука С.В.

при секретарі судового засідання Маліцькому В.М.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №141/353/19 за позовом ОСОБА_1 до Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2019 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 , та яка заповіту не залишила.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), розташованої на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населенного пункту площею 3,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0338963 виданого 05.03.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, проте правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця.

Спадкоємців першої черги за законом передбачених ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті ОСОБА_2 не має, так як остання проживала одиноко, була незаміжня та дітей і чоловіка у неї не було.

Позивач провела поховання ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю (рідною сестрою померлої) ОСОБА_3 .

Спадкоємцем другої черги за законом передбачених ст. 530 ЦК УРСР 1963 року після смерті ОСОБА_2 була її рідна сестра - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 , та яка заповіту також не залишила. Спадкоємців першої черги за законом передбачених ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті ОСОБА_4 не має. При цьому, перебуваючи у шлюбі, її чоловік помер, а дітей у них не було.

Також спадкоємцем другої черги за законом, передбачених ст. 530 ЦК УРСР 1963 року, після смерті ОСОБА_2 була її рідна сестра - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати позивача ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проте за життя не встигла переоформити свої спадкові права. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом згідно ст 1261 ЦК України після смерті матері ОСОБА_3 , яка прийняла за життя спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 , але за життя не встигла її переоформити, а тому позивач має право спадкування за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. Однак, у свідоцтві про народження позивача ім`я матері записано як « ОСОБА_5 », а у свідоцтві про смерть матері її ім`я записано як « ОСОБА_5 », тому є необхідність встановити факт родинних відносин.

Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач позбавлена можливості, у зв`язку з необхідністю встановленням факту родинних стосунків та тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно видано після смерті спадкодавця, а тому ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_6 i ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_2, є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також визнати за нею право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,54 га, розташованої на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) cepії ВН № 0338963 виданого 05.03.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 31.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 28.01.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 28.01.2021 року не з`явилася. До суду 18.01.2021 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 (Вх.№ 154/21-Вх) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Крицька Т.В., будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 28.01.2021 року також не з`явилася. Натомість, 18.01.2021 року подала до суду заяву (Вх.№ 155/21-Вх) про розгляд справи у судовому засіданні без її участі, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач Зарудянська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 11.01.2021 року до суду надійшла заява Оратівської селищного голови Лошак Г.В. (Вх.№ 64/21-Вх), яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Зарудянської сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Зарудянської сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Як вбачається з листа № 581/16.18-38 від 21.03.2019 року, наданого Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженка АДРЕСА_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 55 від 09.04.2019 року, відповідно до запису в домовій (господарській книзі) виконавчого комітету Зарудянської сільської ради за №01 особовий рахунок № НОМЕР_2 , померла ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 . Осіб, які б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 уклали шлюб 10.08.1948 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 9. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_13 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.10.2006 року, серії НОМЕР_5 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 58 від 09.04.2019 року, відповідно до запису в домовій (господарській книзі) виконавчого комітету Зарудянської сільської ради за №01 особовий рахунок № НОМЕР_2 , померла ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 . Осіб, які б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться.

При цьому, як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 14 від 24.01.2019 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 проживали одиноко, спадкоємців першої черги немає.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» розміром 3,54 у умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0338963, виданого на підставі розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації від 05.03.1997 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками записані ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 уклали шлюб 17.12.1978 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 14. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_15 .

При цьому, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі «Батько» запис відсутній, матір`ю записана ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 уклали шлюб 11.01.1976 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_18 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 .

У довідці № 56 від 09.04.2020 року, виданій виконавчим комітетом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, зазначено, що відповідно до запису в домовій (господарській книзі) виконавчого комітету Зарудянської сільської ради за №04 особовий рахунок № НОМЕР_11 , померла ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_2 . Осіб, які б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63164434 від 13.01.2021 р. інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 відсутня.

Звернувшись до державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. з метою оформлення спадкових прав, позивачу було відмовлено та роз`яснено, що необхідно оформляти спадщину в судовому порядку.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

Відповідно до п. 7 зазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини, до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР.

Отже, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР).

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). (ст. 530 ЦК УРСР).

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 560 ЦК УРСР 1963 року встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Відповідно до положень статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини.

Аналогічні положення містяться і у статті 47 Закону УРСР від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини).

При цьому ЦК УРСР 1963 року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

За змістом розділу VІІ ЦК УРСР 1963 р., прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Частиною 3 ст. 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Зокрема, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» судам роз`яснено, що відповідно до глави 4 Закону України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Положеннями ст. 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0338963, виданому на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 19.12.1996 року за № 386, померлій тітці позивача ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцем за законом на вказане спадкове майно є мати позивача, ОСОБА_3 , рідна сестра спадкодавця, яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проте за життя не встигла переоформити свої спадкові права.

Після смерті матері ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом на вказане спадкове майно за правом представлення. Однак, через розбіжності в написанні імені померлої матері у свідоцтві про народженні позивача та у свідоцтві про смерть матері, а також у зв`язку з видачею правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується листом в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК Манус В.В. № 312/01-16 від 28.12.2020 року, яким ОСОБА_1 поінформовано, що відомості щодо заведення спадкової справи на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відсутні та рекомендовано звернутись до суду. При цьому, інших спадкоємців за заповітом та за законом ні нотаріусом, ні судом не встановлено.

За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлої ОСОБА_2 , той факт, що спадкодавець за час свого життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту згідно із сертифікатом серії ВН № 0338963, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача.

На підставі ст.ст. 524-527, 530, 548, 549, 560, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 1261, 1266 ЦК України, керуючись ст.ст. 1, 4, 76, 81, 200 206, 258, 259, 265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_6 i ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_2, є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці АДРЕСА_2 та жительці АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,54 га, розташованої на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) cepії ВН №0338963 виданого 05.03.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити без відшкодування.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч.5 ст.272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 08.02.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Зарудянська сільська рада Оратівського району Вінницької області (вул.Центральна, 1, АДРЕСА_1, 22643, ).

Суддя С.В. Климчук