Справа № 203/493/21
Провадження № 2-з/0203/10/2021
УХВАЛА

05 лютого 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/10/2021 заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська пред`явив позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , де третіми особами визначив приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіну Л.Л., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, з вимогами:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27 жовтня 2011 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 6497, серія та номер: ВРО 151281 та скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності від 31 жовтня 2011 року за ОСОБА_1 ін.н. НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , № РНМ 185 69766, припинивши право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 30 квітня 2014 року, серія та номер: НОМЕР_2 , видане ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 номер РНОНМ 01, індексний номер рішення: 12795041 від 30 квітня 2014 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію запису права власності/довірчої власності: 5532041, припинивши право власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Разом з позовом позивач подав до заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що 05 серпня 2020 року за умовами договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1142-Н від 12 липня 2007 року, де боржником є ОСОБА_2 , та за договором іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 12 липня 2007 року, що укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитом ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», проте, як виявилось, запис про іпотеку припинено та припинений запис про обтяження на підставі повідомлення ВАТ КБ «Надра» № 3978 від 26 жовтня 2011 року, яке насправді банком ніколи не видавалось, оскільки станом на 26 жовтня 2011 року у ОСОБА_2 існувала заборгованість за вказаним кредитним договором та заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва № 2-12026/11 від 14 грудня 2010 року стягнуто в солідарному порядку, в тому числі з ОСОБА_2 , на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом 1616406,35 грн., а після перегляду цього рішення 07 вересня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення, в тому числі з ОСОБА_2 , на користь банку заборгованості в розмірі 201571,33 доларів США, що еквівалентно 1614586,35 грн., а в подальшому іпотечна квартира за договором купівлі-продажу від 27 жовтня 2011 року відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , після чого рішенням Кіровського районного суду 20 листопада 2013 року № 203/4311/13-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1142-Н від 12 липня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , а тому з метою уникнення подальших порушень, що можуть стосуватись законних майнових прав та інтересів позивача, як правонаступника іпотекодержателя, до моменту ухвалення судом остаточного рішення у даній справі, є потреба у накладенні арешту на спірну квартиру, оскільки у разі подальшого відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, відновлення порушених прав позивача буд ускладнено і потребуватиме додаткових зусиль та витрат.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 лютого 2021 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В. 04 лютого 2020 року.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, пунктом 6 частини 1 якої передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що предметом пред`явленого позову є недійсність договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2011 року квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на цю квартиру ОСОБА_3 від 30 квітня 2014 року, разом з тим, заявлений спосіб забезпечення у виді арешту на квартиру ніяким чином не пов`язаний з предметом позову та можливістю виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до нею докази, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не доведено, що у разі невжиття заявлених заходів забезпечення виконання рішення суду про визнання договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право власності на квартиру недійсними буде якимось чином утруднене чи неможливе, з огляду також на те, що стосовно квартири АДРЕСА_1 державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О. здійснена державна реєстрація іпотеки за договором іпотеки № 5184 від 12 липня 2007 року за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі договору про відступлення права вимоги з ПАТ «КБ «Надра» від 05 серпня 2020 року, а також цим же державним реєстратором 09 грудня 2020 року в інтересах суб`єкта обтяження ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вчинена державна реєстрація обтяження, номер запису 39626861 (спеціальний розділ) в виді заборони на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 лютого 2021 року (а.с.15-16), а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 151, 153, 260Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання договору купівлі-продажу, свідоцтва про право власності недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності відмовити в повному обсязі.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко