Ухвала

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 569/5323/21

провадження № 61-19029ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про стягнення заборгованості,

встановив:

У березні 2020 року приватне акціонерне товариство «Рівнеазот» (далі - ПрАТ «Рівнеазот») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 7 568,05 грн та судові витрати в розмірі 2 270, 00 грн.

Ухвалою Рівненськогоміського суду Рівненської області від 25 березня 2021 року дану справу визнано малозначною та відкрито спрощене провадження у справі.

Рішенням Рівненськогоміського суду Рівненської області від 25 травня 2021 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Рівнеазот»подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповнез`ясування судомобставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильнезастосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року скасовано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року.

Позов ПрАТ «Рівнеазот» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Рівнеазот» 7 568, 05 грн.

21 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ОСОБА_1 мотивувала тим, що суд першої інстанції відніс цю справу до категорії малозначних помилково, так як предметом спору є сума, яка виникла з трудових правовідносин між нею та ПрАТ «Рівнеазот», оскільки була сплачена на підставі розпорядження державного виконавця від 01 жовтня 2020 року № 57644943, згідно з яким їй перераховано грошові кошти в сумі 7 568, 05 грн на підставі виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 08 листопада 2018 року в справі № 569/2826/18.

Отже, на думку заявника,суд першої інстанції повинен був здійснювати розгляд справи відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 19 та пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України за правилами спрощеногопозовного провадження, як справи, що виникла з трудових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270, 00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості, а ціна позову становить 7 568, 05 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

ПрАТ «Рівнеазот» були заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, а саме податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6 985, 89 грн та військового збору у розмірі 582, 16 грн. Зазначений спір не є спором, що виник з трудових відносин.

Таким чином, викладені заявником у касаційній скарзі доводи не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а суд першої інстанції правильно відніс справу до категорії малозначних.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судоверішення ухвалене у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про стягнення заборгованостівідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко