Справа № 161/2564/21 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/1157/21 Категорія: 70 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Осіпука В. В., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені інфляційних та річних, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.01.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 березня 2019 року між сторонами було укладено договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Веремчуком С.В. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу кошти на утримання дитини протягом перших 12 місяців (з 25.03.2019 року до 25.03.2020 року ) по 3800 грн, але не менше 1,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 26.03.2020 року до повноліття дитини 1,25 розміру прожиткового мінімуму. Вказує, що станом на 08.02.2021 року заборгованість в сумі 53544,56 грн відповідачем не була погашена.

В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги з урахуванням заборгованості станом на 01.05.2021 р. та вважає, що існує необхідність для нарахування пені, інфляційних і річних на суму боргу.

На підставі наведеного та з урахуванням збільшених позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість з аліментів, пені, інфляційні та річні по заборгованості, яка склала загальну суму 145 738,41 грн, у тому числі: 62525,81 грн боргу за аліментами за період з 27.02.2020 року по 01.05.2021 року, 77277,29 грн - пеня за період з 01.04.2020 року по 06.05.2021 р., 1461,58 грн - річні за період з 27.02.2020 р. по 06.05.2021 р. та 4473,73 грн інфляційних, а також просила стягнути судовий збір з відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , за період з 27.02.2020 року по 01.05.2021 року включно в розмірі 62 525 грн 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 станом на 06.05.20 року в розмірі 62 000 грн 00 коп. А всього до стягнення підлягає 124 525 грн 81 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 станом на 06.05.2021 в розмірі 62 000 грн скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково лише в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не перевірено, чи правильно проведено розрахунок пені, а лише перечислені норми законодавства, на яких базується порядок обчислення аліментів. Судом також не наведено жодного доказу, що підтверджував би допустимість такого розрахунку пені.

У відзиві представник позивача покликається на законність рішення та необґрунтованість апеляційної скарги та просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.01.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 березня 2019 року між сторонами було укладено договір про сплату аліментів на дитину та посвідчений приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Веремчуком С.В.м за № 853

Відповідно до умов п. 2 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання в добровільному порядку сплачувати на утримання дитини аліменти щомісячно протягом перших 12 місяців (з 25.03.2019 року до 25.03.2020 року ) по 3800 грн, але не менше 1,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 26.03.2020 року до повноліття дитини 1,25 розміру прожиткового мінімуму.

Також умовами договору передбачено, що аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше28 числа кожного поточного місяця за наступним місяцем шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок.

Пунком 9 договору визначено, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину, але не менше одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення зобов`язання. Матір залишає за собою також право стягнути заборгованість з батька, включаючи неустойку та інші штрафні санкції, передбачені як цим договором, так і нормами чинного законодавства України (зокрема, але не виключно ч. 2 ст. 625 ЦК України), в судовому порядку із покладенням усіх судових витрат виключно на батька.

У зв`язку з невиконанням зобов`язання та несплатою відповідачем заборгованості по аліментах позивачем у відповідності до пунктів 9, 11 договору про сплату аліментів від 25.03.2019 року була нарахована загальна сума заборгованості, яка складається із заборгованості з аліментів, пені на суму існуючої заборгованості, 3 % річних та інфляційні втрати.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума заборгованості становить 145 738, 41 грн, з яких: 62525,81 грн заборгованості за аліментами за період з 27.02.2020 р. по 01.05.2021 р.; 77277, 29 грн пені за період з 01.04.2020 р. по 06.05.2021 р.; 1461,58 грн -3% річних за період з 01.04.2020 р. по 06.05.2021 р.; та 4473,73 грн інфляційних втрат ( а.с. 34-37).

Відповідачем заборгованість не погашена.

Відповідач не заперечував проти стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів у сумі 62525,81 грн, про що вказав і в апеляційній скарзі.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Оцінивши доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Відповідно до частин першої, другої, третьої, п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що відповідач не виконує свого обов`язку зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості та яку не заперечує відповідач. Також відповідач не надав ніяких доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку пені відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

Заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку пені, відповідач не надав суду свого розрахунку на спростування наведеного позивачкою розміру пені. Його міркування з цього приводу є суто гіпотетичними.

Вирішуючи спір, суд правильно взяв до уваги висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18).

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Як вбачається зі змісту збільшених позовних вимог, позивачка просила стягнути пеню за період з 01.04.2020 р. по 06.05.2021 р., тобто за 401 день, та виходячи з укладеного між сторонами договору, врахувала суму заборгованості з аліментів, що становить 1,25 розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Отже, всього пені за вказаний період слід нараховувати в сумі 81396,75 грн, виходячи з такого розрахунку:

Розмір аліментів:

з 01.04.2020 р. по 30.06.2020 р. 2218 грн х 1,25 =2772,50 грн;

з 01.07.2020 р. по 30.11.2020 р. -2318 грн х 1,25 =2897,50 грн;

з 01.12.2020 р. по 06.05. 2021 р. 2395 грн х 1,25 = 2993,75 грн.

Розмір пені за 2020 рік:

квітень 2772,50 х 401 день х 1% = 11117,73 грн;

травень 2772,50 х 371 день х 1% =10285,98 грн;

червень 2772,50 х 340 днів х 1% =9426,50 грн;

липень 2897,50 грн х 310 днів х 1% =8982,25 грн;

серпень 2897,50 грн х 279 днів х 1% = 8084,03 грн;

вересень 2897,50 грн х 248 днів х 1% = 7185,80 грн;

жовтень 2897, 50 грн х 218 днів х 1 % = 6316,55 грн;

листопад 2897,50 грн х 187 днів х 1% =5418,33 грн;

грудень 2993,75 грн х 157 днів х 1% = 4700,19 грн;

Розмір пені за 2021 рік:

січень 2993,75 грн х 126 днів х 1% = 3772,13 грн;

лютий 2993,75 грн х 95 днів х 1% = 2844,06 грн;

березень 2993,75 грн х 67 днів х 1% = 2005,81 грн;

квітень 2993,75 грн х 36 днів х 1% = 1077,75 грн;

травень 2993,75 грн х 6 днів х 1% = 179,63 грн.

Тобто, всього на суму 81 396, 74 грн.

Отже, судом першої інстанції застосовано норми матеріального права із урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

За таких обставин, ураховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимоги про стягнення пені у розмірі, який дорівнює розміру заборгованості по сплаті аліментів, але не більше ніж 100% розміру заборгованості по сплаті аліментів в сумі 62 000 грн.

Інші доводи щодо незаконності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Разом з тим, як вбачається зі змісту резолютивної частини оскаржуваного судового рішення та заяви про збільшення позовних вимог, помилково зазначено неправильну дату народження дитини, на утримання якої стягуються аліменти. А саме: зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а слід було вказати правильну дату народження відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 21 лютого 2009 року.

Проте, згідно ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає нормам закону, обставинам справи, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування рішення в оскаржуваній його частині немає.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді