Ухвала

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 642/1269/19

провадження № 61-16505св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тера», ОСОБА_3 про визнання недійсним змішаного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженої відповідальності «Тера», ОСОБА_3 про встановлення факту неукладання договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П., від 27 травня 2021 року, та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, від 27 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тера» (далі - ТОВ «Тера»), ОСОБА_3 про визнання недійсним змішаного договору позики-поруки, укладеного в усній формі між ОСОБА_3 як позикодавцем, ОСОБА_2 як позичальником і ТОВ «Тера» як поручителем, що був оформлений розпискою від 03 серпня 2007 року.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Тера», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту неукладення договору позики-поручительства між ОСОБА_3 як позикодавцем, ОСОБА_2 як позичальником і ТОВ «Тера» як поручителем, оформленого розпискою від 03 серпня 2007 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним змішаний договір позики-поруки, укладений в усній формі між ОСОБА_4 як позикодавцем, ОСОБА_2 як позичальником і ТОВ «Тера» як поручителем та оформлений розпискою від 03 серпня 2007 року.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2020 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову

ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкриття апеляційного провадження у справі.

Також заявник просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження, відкриття провадження у справі та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2020 року про призначення справи до розгляду, як такі, що окремо оскарженню не підлягають.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 490/9707/14-ц, від 16 січня 2018 року у справі № 569/13933/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 727/6552/15-ц, від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 2-3386/11, від 10 березня 2020 року у справі № 404/2163/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), вказав про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду

від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 11 березня 2021 року у справі № 296/9894/19, від 11 березня 2021 року у справі № 753/11000/14-ц та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України), а також про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини сьомої статті 141 ЦПК України (пункт 3 частини другої

статті 389 ЦПК України), послався на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах або якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

До Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_3 , у прохальній частині якого заявниця просить поновити строк для подання відзиву, посилаючись на те, що отримала касаційну скаргу 03 листопада 2021 року, а тому не мала можливості направити відзив у строк до 29 жовтня 2021 року.

До Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 , у прохальній частині якого заявник просить поновити строк для подання відзиву, посилаючись на те, що отримав касаційну скаргу 05 листопада 2021 року, а тому не мав можливості направити відзив у строк до 29 жовтня 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин другої та шостої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З огляду на наведені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обставини отримання копії касаційної скарги після закінчення встановленого судом строку для подання відзиву, вказаний строк підлягає продовженню до дати його подання - 09 листопада 2021 року для ОСОБА_3 та 19 листопада

2021 року - для ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 34, 127, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Продовжити до 09 листопада 2021 року строк на подання відзиву ОСОБА_3 на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада

2020 року, від 27 листопада 2020 року.

Продовжити до 19 листопада 2021 року строк на подання ОСОБА_2 відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада

2020 року, від 27 листопада 2020 року.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тера», ОСОБА_3 , про визнання недійсним змішаного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженої відповідальності «Тера», ОСОБА_3 про встановлення факту неукладання договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року,

від 27 листопада 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта