Справа № 624/920/21
провадження № 2-з/624/24/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення цього позову.

Провадження у справі на час розгляду заяви про забезпечення позову не відкрите.

Згідно з заявою позивачі просять: 1) зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прибрати залізобетонні плити з земельної ділянки площею 0.005 га розташованої по АДРЕСА_1 . яка була придбана ОСОБА_5 15.05.1999 на підставі договору купівлі-продажу ААР № 606239 віл 15.05.1999, посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко С.О. на якій знаходився фотопавільон належний ОСОБА_5 ; 2) заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зводити паркани та будь-які інші споруди, розміщувати рухоме і нерухоме майно на зазначеній земельній ділянці.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є рідним батьком позивача ОСОБА_1 та чоловіком позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, у тому числі земельна ділянка площею 0.005 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на якій до 27.11.2021 був розташований фотопавільон загальною площею 29.8 кв.м. Земельна ділянка була придбана покійним ОСОБА_5 15.05.1999 на підставі договору купівлі-продажу ААР № 606239 від 15.О5.1999, посвідченим державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко C.O. Починаючи з літа 2021 року покійної ОСОБА_5 почав турбувати ОСОБА_4 , який вимагав негайно прибрати належний йому фотопавільон, вказуючи на те, що в 2019 році його дружина ОСОБА_3 придбала земельну ділянку загальною площею 0.15 га, розташовану по АДРЕСА_1 . При цьому він погрожував, у разі незгоди самостійно прибрати цей фотопавільон, оскільки має намір на його місці збудувати заїзд до збудованого ним магазину, розташованого на земельній ділянці, яка належить його дружині. У вересні 2021 року ОСОБА_5 подав документи до землевпорядної організації, щоб виготовити кадастровий номер на вказану вище земельну ділянку та підтвердити своє право власності на неї, але не встиг до своєї смерті отримати ці документи. Позивачі подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за покійним ОСОБА_5 і сподівалися після спливу 6-місячного строку оформити право власності і на земельну ділянку, і на фотопавільон покійного. Проте, поспішаючи усунути Машинських з належної їм земельної ділянки, в середині листопада 2021 року ОСОБА_4 вивантажив залізобетонні плити прямо перед вхідними дверима у фотопавільон, чим заблокував позивачам вхід до нього. З цього приводу позивачі в 20-х числах листопада 2021 року звернулися до поліції, але поки відповіді не отримали. Не зупинившись на скоєному, в ніч з 26 на 27 листопада 2021 року ОСОБА_4 , не маючи на те відповідного судового рішення або згоди позивачів, самовільно перемістив належний Машинським фотопавільон із вказаної вище земельної ділянки на інше місце, і вже через кілька днів, а саме 01.12.2021, помістив на його місце залізобетонну плиту, очевидно, маючи намір, звести там паркан і привласнити земельну ділянку ОСОБА_6 . За вказаним фактом ОСОБА_6 знову звернулися до поліції з заявою. Цього разу за наслідками їх звернення 28.11.2021 відділенням поліції було порушене кримінальне провадження № 12О21226О7ОООО111 за ознаками скоєння злочину, передбаченого ст.356 КК України. Такі дії з боку сім`ї Топчіїв стали підставою для звернення позивачів до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Враховуючи те, що відповідач і третя особа вже почали вчиняти дії, спрямовані на захоплення земельної ділянки, яка є предметом позову позивач ОСОБА_1 просить вжити вище зазначені заходи забезпечення позову, які на думку позивачів унеможливлять незаконне захоплення та привласнення спірної земельної ділянки відповідачем та третьою особою, та запобігатиме можливому подальшому незаконному використанню цієї ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ст.ст. 152, 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом до якого подана позовна заява не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно зазначених норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за його позовом.

З матеріалів справи з`ясовано, що між сторонами виник спір щодо права власності земельної ділянки.

Позивачі вважають, що спірна земельна ділянка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_5 , надали копії рішення № 259 від 29.10.2007 про оформлення права власності на павільон, договору купівлі продажу земельної ділянки, технічного паспорту фотопавільону, свідоцтво про право власності на фотопавільон, декларації пожежної безпеки.

Зазначена земельна ділянка входить до складу спадкового майна, а позивачі є спадкоємцями померлого.

Відповідач же оспорює право власності земельної ділянки за ОСОБА_5 , позивачами додані інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку зареєстрованою за ОСОБА_3 .

На спірній земельній ділянці вчиняються дії, що перешкоджають позивачам фактичного користуватися земельною ділянкою та розташованому на ньому павільоном.

Відповідно до витягу з ЄДРДС 27.11.2021 внесені відомості про кримінальне провадження за № 0000111 за фактом повідомлення Машинського, що в ніч з 26 на 27 листопада 2021 року невідома особа самовільно перемістила фотопавільон, розташований на ринку ПП «Торгівельні ряди» в смт. Кегичівка, внаслідок чого завдана матеріальна шкода.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування суддями цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Окрім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Встановлено, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони вчинення певних дій щодо земельної ділянки, яка є предметом спору.

Між сторонами дійсно виник спір з приводу об`єкта нерухомості, яким є земельна ділянка 0,005 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із заявою, позивач зазначив причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обставини, які вказують на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав позивачів. Існує ризик забудівлі відповідачем спірної земельної ділянки. За наявності такого ризику виникають потенційні труднощі у подальшому щодо своєчасного поновлення прав позивачів, за захистом яких вони звернулись.

Наявне достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду.

Невжиття заходу забезпечення позову у виді заборони вчинення певних дій може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, створить перешкоди у поновленні прав позивачів, зробить неможливим ефективний захист прав через судову тяганину та значні витрати.

Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Враховуючи пов`язаність заходу забезпечення позову з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову є доцільним.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Заява про забезпечення позову є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову у виді встановлення заборони на вчинення тих чи інших дій стосовно спірної земельної ділянки. Вказаний вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Позивач подаючи заяву про забезпечення позову скористався правом передбаченим ч. 2 ст. 150 ЦПК України щодо можливості застосування кількох видів забезпечення позову та просив, крім заборони вчинити певні дії також встановити обов`язок вчинити певні дії, а саме прибрати залізобетонні плити з земельної ділянки.

Вирішуючи можливість застосування цього виду забезпечення, приходжу до висновку про відмову у його вжитті, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлення обов`язку вчинити певні дії можуть бути застосовані лише у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За таких обставин підстав для встановлення обов`язку вчинення певних дій як заходу забезпечення позову судом не вбачається.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний позивачами спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зводити паркани та будь-які інші споруди, розміщувати рухоме і нерухоме майно на земельній ділянці площею 0.005 га розташованій по АДРЕСА_1 , яка була придбана ОСОБА_5 15.05.1999 року на підставі договору купівлі-продажу ААР № 606239 від 15.05.1999 посвідченої державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко С.О., на якій знаходився фотопавільон, належний ОСОБА_5 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Суддя Т.В. Крапівка