КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ

справа №752/6670/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кахно І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. 11 листопада 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №36878, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17732,94 грн.

В мотивування вимог посилалася на те, що приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. 11 листопада 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №36878, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17732,94 грн.

Вказувала, що в подальшому виконавчий напис пред`явлено для організації примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику В.Л.

Зазначала, що у відповідь на її запит, приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. було надано копії документів на підставі яких, приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис.

Зауважувала, що виконавчий напис про стягнення заборгованості не може бути вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі №826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року в частині віднесення кредитних договорів до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року ухвала Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін.

Посилалася на те, що анкета-заява від 07 листопада 2019 року не є документом, який встановлює її заборгованість перед АТ «Альфа Банк», оскільки не містить істотних умов кредитного договору.

Вказувала, що оферта на укладення угоди про надання кредиту №491014008 від 07 листопада 2019 року за своєю суттю є пропозицією на укладання договору, а не самим договором.

Зазначала, що АТ «Альфа Банк» при зверненні до приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. з заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року не було надано оригіналу самого кредитного договору з усіма його невід'ємними частинами, а тому у КМНО Хари Н.С. були відсутні правові підстави для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Посилалася на те, що з наданих АТ «Альфа Банк» документів вбачається, що сторонами визначено строк кредитування в 24 місяці з дня укладання договору, таким чином, останнім днем строку є 07 листопада 2021 року.

Вказувала, що 22 вересня 2020 року АТ «Альфа Банк» направлено на її адресу повідомлення про порушення основного зобов`язання, яким відповідач фактично вимагав дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором та змінив строк повернення кредиту, встановивши дату повернення 22 жовтня 2020 року. Разом з тим, в оскаржуваному виконавчому написі визначено період заборгованості за який здійснюється стягнення з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року.

Зазначала, що з поданих документів не вбачається, що датою виникнення заборгованості є 22 червня 2020 року, а тому визначення періоду заборгованості за який здійснюється стягнення є безпідставним та помилковим.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року, шляхом скасування зупинення стягнення за виконавчим написом №36878, вчиненим 11 листопада 2020 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17732,94 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В мотивування вимог апеляційної скарги, посилався на те, що судом першої інстанції не з`ясовано чинного переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не встановлено дійсного періоду за який стягувалась заборгованість у відповідному розмірі та відповідність даного розміру заборгованості поданим документам та умов кредитного договору.

Вказував, що АТ «Альфа Банк» при зверненні до приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. з заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року не було надано оригіналу самого кредитного договору з усіма його невід'ємними частинами, а тому у КМНО Хари Н.С. були відсутні правові підстави для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Зазначав, що позивачем було надано ґрунтовні пояснення з посиланням на чинні судові рішення, якими було скасовано зміни до Переліку в частині можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі укладеному в простій письмовій формі.

Посилався на те, що згідно виконавчого напису заборгованість фактично стягувалась за 3 місяці, розмір якої не міг перевищувати трикратний еквівалент щомісячних обов`язкових платежів, проте розмір стягнутої заборгованості включав у себе також і строкову заборгованість, право на стягнення якої відповідач отримав після 22 жовтня 2020 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ПАТ «Альфа-Банк» та треті особи: Приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту №491014008, яка викладена на бланку АТ «Альфа-Банк».

Згідно вказаної оферти, ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід'ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та банком.

Умовами споживчого кредиту згідно вказаної оферти є: сума кредиту - 15876,13 грн.; фіксована процентна - 32,00%; строк кредиту - 24 місяці.

11 листопада 2020 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №36878, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17732,94 грн., у тому числі: 2743,68 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2102,98 грн. - прострочена заборгованість за комісією та процентами; 11651,40 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 584,94 грн. - строкова заборгованість за комісією та процентами, а також 650 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: оферти на укладення угоди про надання кредиту №491014008, виписки з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №491014008,повідомлення про порушення основного зобов`язання від 22 вересня 2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказувала на те, що виконавчий напис про стягнення заборгованості не може бути вчинено на підставі оферти на укладення угоди про надання кредиту №491014008 у зв`язку з відсутністю для цього правових підстав.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, його вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуванийвиконавчий напис вчинений нотаріусом 11 листопада 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Підписана позивачем оферта на укладення угоди про надання кредиту №491014008 від 07 листопада 2019 року, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не була посвідчена нотаріально, отже не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 11 листопада 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за №36878, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17732,94 грн. таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі №361/4793/20.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, що виник між сторонами справи, на вказане уваги не звернув та вирішив справу з порушенням норм матеріального права, відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 11 листопада 2020 року, зареєстрований у реєстрі за №36878, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня 2020 року по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17732 грн. 94 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», місцезнаходження: місто Київ, вул. Велика Васильківська, 100, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 2270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: