Справа № 472/1223/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказуючи, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 10.04.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5700 грн., який у подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

За укладеним кредитним договором ОСОБА_1 зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом та інші витрати. Однак, ОСОБА_1 порушив виконання своїх зобов`язань в частині погашення кредиту та сплати процентів згідно з Умовами кредитування.

Оскільки відповідач добровільно не погасив суму боргу, то позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 21503 грн. 98 коп., із яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 15056 грн. 93 коп., заборгованість за простроченими відсотками 6447 грн. 05 коп.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою надійшло клопотання в якому позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення /а.с.-61/.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. В своєму відзиві зазначив, що дійсно у 2013 році він звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг - відкриття банківського рахунку. Працівниками банку йому було запропоновано отримати кредитну карту у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000 гривень. Для отримання вказаної послуги йому було надано Анкету - заяву, жодних інших документів на які посилається позивач він не підписував. В період з моменту отримання кредитної картки та до 24 серпня 2019 року він виконував свої зобов`язання належним чином. Проте 24 серпня 2019 року з його рахунків, відбулося несанкціоноване списання грошових коштів, зокрема невідомі особи, шляхом шахрайських дій, зняли з його рахунків в тому числі й з кредитної картки грошові кошти загальною сумою 15000 грн. Розпорядження про списання коштів з його рахунку він не давав, будь - яких дій, що могли призвести до списання грошових коштів, не вчиняв. Про вказану подію він негайно повідомив Приватбанк, проте на його повідомлення жодним чином не було відредаговано та позивач не вчинив жодних для відновлення його прав, як споживача, зокрема кредитний ліміт йому відновлено не було, а безпідставно списанні грошові кошти не були повернуті на його рахунок. У зв`язку з безпідставним списанням грошових коштів з його рахунку, він звернувся до Веселинівського відділення Вознесенського відділу ГУНП України в Миколаївській області та повідомив про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Інформація про кримінальне правопорушення була внесена до ЄРДР за №0000331 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

Представник позивача Меркулова В.В. надала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що позивачем надана до суду копія анкети - заяви на двох сторінках від 10.04.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копії анкети - заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про кладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив. Також до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісії та штрафів. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово - економічні експертизи по справі не призначались. У зв`язку з відсутністю доказів звернення відповідачем в Банк із заявою про внесення в стоп-лист платіжної системи, а також будь - яких звернень відповідача про втрату картки, заперечення відповідача не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються необгрунтованими. На даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 10.04.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5700 грн., який у подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованості відповідача станом на 15.09.2020 року становить - 21503,98 грн., яка складається з наступного: 15056,93 грн. - заборгованість за тілом кредита, 15056,93 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 6447,05 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначає, що 24 серпня 2019 року з його рахунків, відбулося несанкціоноване списання грошових коштів, зокрема невідомі особи, шляхом шахрайських дій, зняли з його рахунків в тому числі й з кредитної картки грошові кошти загальною сумою 15000 грн. Розпорядження про списання коштів з його рахунку він не давав, будь - яких дій, що могли призвести до списання грошових коштів, не вчиняв. Про вказану подію він негайно повідомив Приватбанк, проте на його повідомлення жодним чином не було відредаговано та позивач не вчинив жодних для відновлення його прав, як споживача, зокрема кредитний ліміт йому відновлено не було, а безпідставно списанні грошові кошти не були повернуті на його рахунок. У зв`язку з безпідставним списанням грошових коштів з його рахунку, він звернувся до Веселинівського відділення Вознесенського відділу ГУНП України в Миколаївській області та повідомив про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Інформація про кримінальне правопорушення була внесена до ЄРДР за №0000331 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно виписки за кредитним договором, 24.08.2019 року відбулися перекази з картки, а саме на суму 1906,75 грн., 4658,18 грн., 5589,81 грн., 2587,88 грн., 4451,15 грн., 231,75 грн. /а.с. 51/.

Судом було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 та витребувано з Веселинівського ВП для огляду матеріали кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження №0000331 судом встановлено, що реєстрація кримінального провадження відбулася 27.08.2019 року, правова кваліфікація ч.1 ст. 185 КК України, короткий виклад обставин: до Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява гр. ОСОБА_1 про те, що невідома особа, без його відома здійснила зняття коштів у сумі 4500 грн., з рахунку відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.08.2019 року, громадянин ОСОБА_1 подав заяву згідно якої вказав, що 24.08.2019 року з рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» без його відома знято коштів у сумі 4500 грн.

Згідно протоколів допиту потерпілого ОСОБА_1 встановлено, що невідомі особи з його карткового рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» без його відома зняли належні йому кошти в сумі 19478,81 грн.

Також згідно матеріалів кримінального провадження, слідчим було проведено ряд слідчих дій, та встановлено на які рахунки були перераховані кошти з рахунку ОСОБА_1 , а також встановлено осіб яким належать дані рахунки. Доручено працівникам поліції іншої області, здійснити допит осіб яким належить рахунки на які було здійснено переказ з рахунку ОСОБА_1 .

Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні на час розгляду даної справи не завершено.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч.6 ст.81 ЦПК України, передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україну» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно п. 9 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до вимог пункту 7, 8 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач ОСОБА_1 здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій. А отже, ОСОБА_1 , як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №127/23496/15-ц, від 20.06.2018 року по справі №691/699/16-ц.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 04.02.2021 року.