УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 678/157/21

провадження № 61-17720ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції на заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року

та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_1 , що діє

в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Меджибізької селищної ради, про виселення з житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції звернулося до Летичівського районного суду Хмельницької області

з позовом до ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , в якому просило виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4

та неповнолітнього ОСОБА_2 з житлового будинку

АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області

від 26 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.

28 жовтня 2021 року Галюк В. В., який діє в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк»

в особі Хмельницької обласної дирекції, надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року.

В касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 01 листопада 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Судами установлено, що 11 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк»

та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 442008/85/22РО, відповідно

до умов якого останній отримав кредит у розмірі 28 000,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, у той же день сторони уклали договір іпотеки житлового будинку, предметом якого є житловий будинок загальною площею 109,1 кв. м, житловою площею 41,7 кв. м, по АДРЕСА_1 , який придбано не за рахунок кредиту.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 17 червня 2010 року у справі № 2-4543/10 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 31 344,18 дол. США та 10 648,00 грн. У рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави - належний ОСОБА_1 житловий будинок «А-1», загальною площею 109,1 кв. м, житловою площею 41,7 кв. м; цегляний хлів «Б», кам`яний погріб «б», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 10 000,00 грн штрафу

за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмета іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні

і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше

не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення

на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частини першої та четвертої статті 33 Закону).

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Таким законом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, є стаття 109 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення

із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

На підставі частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, у частині другій статті 109 ЖК Української РСР установлене загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення,

що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 жовтня 2019 року

у справі № 295/4514/16, від 12 квітня 2021 року у справі № 310/2950/18.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився

й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що при виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надано особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови

в задоволенні позову про виселення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Україниу разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Із касаційної скарги, убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності заочного рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року

та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року.

Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції на заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Меджибізької селищної ради,

про виселення з житлового приміщення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити на адресу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська