Провадження № 2/428/2775/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря: Підгорної Я.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивач є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 23.11.2006. В спірній квартирі зареєстровані відповідачі, брат колишньої дружини та племінник позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з липня 2017 року не проживають в ній без поважних причин, участі у сплаті вартості житлово-комунальних послуг не приймають, отже позивач обмежений у праві користування квартирою та несе додаткові фінансові витрати по житлово-комунальним послугам, добровільно з реєстраційного обліку відповідачі не знімаються.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що до копії договору дарування від 23.11.2006 та інформації про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.11.2019 №24826, наданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, окрім позивача, у вказаній квартирі зареєстровані брат Колишньої дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , племінник - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_3 не проживають у вищевказаній квартирі, не приймають участі у сплаті за комунальні послуги, квартирою не користуються, оскільки фактично переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області №330 від 25.01.2021, Орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення права користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 .

При цьому, згідно з заявою серії 36 АВ №3008729, що складена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та посвідчена нотаріусом нотаріального округу міського округу міста Воронеж Воронежської області, заявники дали свою згоду про просили зняти їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з його переїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_3 не проживають за місцем їх реєстрації, за наявності нотаріальної посвідченої письмової згоди батьків малолітнього ОСОБА_3 на зняття його з реєстраційного обліку в спірній квартирі, тому суд вважає, що вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачу, створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за вищевказаних осіб.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 283, 288 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна