Постанова

Іменем України

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 2208/6290/12

провадження № 61-16563св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

стягувач - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява мотивована тим, що 13 лютого 2013 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист № 2208/6290/12 про стягнення солідарно з ПП «Серго-Транс» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в межах наявної заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 163 257,42 грн, з урахуванням сум, стягнутих солідарно з ПП «Серго-Транс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

27 серпня 2013 року виконавчий документ щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 направлено до виконання в Департамент Державної виконавчої служби України. Виконавчий лист прийнято до виконання державним виконавцем Кушніром Л. В. та відкрито виконавче провадження № 45893683.

Зазначає, що протягом 2015-2018 років банком періодично направлялись запити до виконавчої служби про стан справ у виконавчому провадженні про стягнення боргу із ОСОБА_1 , проте відповідей виконавча служба жодного разу не надавала.

11 вересня 2019 року банк отримав лист № 74134-61-19/20.1/23 від 22 серпня 2019 року від керівника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, який повідомив, що виконавче провадження про стягнення боргу із ОСОБА_1 закінчене 21 вересня 2015 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлено, що у боржника відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення, а виконавчий лист направлений стягувачу.

Заявник вказує, що оригінал виконавчого листа та постанови про його повернення на адресу банку не надійшли, а відтак оригінал виконавчого листа був втрачений під час надсилання з Департаменту Державної виконавчої служби України до банку.

Посилається на те, що у зв`язку з втратою виконавчих документів банк не може реалізувати свої процесуальні права стягувача по виконанню судового рішення, яке не виконане. Внаслідок втрати оригіналу виконавчого листа, пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного АТ «Державний експортно-імпортний банк України» просиловизнати поважною причину пропуску строку, для пред`явлення виконавчого документу, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, видати дублікат виконавчого листа.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року заяву задоволено.

Поновлено стягувачу пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2208/6290/12 від 13 лютого 2013 року, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в межах наявної заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 163 257 грн, з яких 12 270 998,64 грн - сума кредиту; 1 162 205,78 грн - проценти за користування кредитними коштами; 15 675,66 грн - заборгованість по комісії; 714 377,34 грн - пеня, з урахуванням сум, стягнутих солідарно з ПП «Серго-Транс», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Видано дублікат виконавчого листа № 2208/6290/12 від 13 лютого 2013 року, виданий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в межах наявної заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 163 257 грн, з яких: 12 270 998,64 грн - сума кредиту; 1 162 205,78 грн - проценти за користування кредитними коштами; 15 675,66 грн - заборгованість по комісії; 714 377,34 грн - пеня, з урахуванням сум, стягнутих солідарно з ПП «Серго-Транс», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оригінал виконавчого листа втрачено, у зв`язку з чим стягувач позбавлений можливості пред`явити його до виконання у встановлені законодавством строки, а рішення суду, яке набрало законної сили, залишається не виконаним. Пропущений стягувачем строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, які не залежали від заявника, тому підлягає поновленню.

Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на неї.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року ухвалу місцевого суду скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заявником не наведено причин, які є поважними і давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не надано таких доказів, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення вимог заяви і в частині видачі дубліката виконавчого листа.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У листопаді 2020 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі ухвалу місцевого суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанціїзалишив поза увагою, що заявник надав до суду необхідні докази того, що банк, не отримавши постанови про закриття виконавчого провадження, мав всі підстави вважати, що виконавчий лист знаходиться на виконанні.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК Українипередбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в указаній справі в частині відмови у задоволенні вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі в частині відмови у задоволенні вимоги заяви про видачу дубліката виконавчого листа та витребувано матеріали цивільної справи.

26 січня 2021 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що 13 лютого 2013 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист № 2208/6290/12 про стягнення солідарно з ПП «Серго-Транс» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в межах наявної заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 163 257,42 грн, з яких 12 270 998,64 грн - сума кредиту, 1 162 205,78 грн - проценти за користування кредитними коштами, 15 675,66 грн - заборгованість по комісії, 714 377,34 грн - пеня, з урахуванням сум, стягнутих солідарно з ПП «Серго-Транс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який пред`явлено до виконання у березні 2013 року.

Виконавчий лист перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 21.09.2015 у виконавчому провадженні № 45893683 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Згідно з повідомленням відділу примусового виконаннярішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 серпня 2019 року, матеріали виконавчого провадження № 45893683 знищено у зв`язку з закінченням строків його зберігання.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

За таких обставин, встановивши відсутність поважних причин пропуску АТ «Державний експортно-імпортний банк України» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

При цьому слід ураховувати, що ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в указаній справі в частині відмови у задоволенні вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання, оскільки касаційному оскарженню не підлягають судові рішення, зазначені в пункті 24 частини першої статті 353 ЦПК України.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції не поновив АТ «Державний експортно-імпортний банк України» строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в зазначеній частині судове рішення в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі звернення із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення такого документа до виконання, доводи касаційної скарги в частині відмови у задоволенні вимоги заяви про видачу дубліката виконавчого листа є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції надав неправильну оцінку поданим доказам, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм процесуального права та зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій ухвалене з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев