ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 201/3840/19

провадження № 22-ц/818/771/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Мегабанк»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мегабанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання пунктів договору іпотеки недійсними, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року, у складі судді Попрас В.О., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним пункти 4.1.; 4.2; 4.3; договору іпотеки №113-03П/2007-З від 30.10.2007р. укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Мегабанк».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 30.10.2007 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 113-03П/2007, згідно якого позичальник отримала кредит в сумі 200000 грн. зі сплатою 17,7% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном сплати до 29 жовтня 2017 року. Крім того, 11.05.2010 року між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 113-03П/2007-п, згідно з яким ОСОБА_3 поручився перед ПАТ «Мегабанк» за виконання ОСОБА_2 кредитного договору № 113-03П/2007 від 30 жовтня 2007 року. Додатковими угодами №1 від 10 грудня 2007 року, №2 від 04 червня 2008 року, №3 від 11 вересня 2008 року, №4 від 30 жовтня 2008 року, №5 від 12 травня 2009 року, №6 від 05 березня 2010 року, №7 від 27 квітня 2010 року до кредитного договору № 113-03П/2007 від 30 жовтня 2007 року було внесено наступні зміни: розмір кредиту був збільшений до 286 059,00 грн., було вилучено п.5 та п.5.2. розділу 5 «Особливі умови» зазначеного договору та останній був доповнений розділом 9 «Третейське застереження», було збільшено плату за користування кредитом до 23% річних, було змінено найменування кредитодавця по зазначеному договору з відкритого акціонерного товариства «Мегабанк» на публічне акціонерне товариство «Мегабанк», та викладено додаток №1 до зазначеного договору в новій редакції. В забезпечення виконання зобов`язань між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_2 30 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір № 113-03П/2007-З, за яким в якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 113-03П/2007 від 30 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 , передали ВАТ «Мегабанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Додатковою угоду від 10 грудня 2007 року до договору іпотеки №113-03П/2007-З від 30.10.2007 року внесено зміни щодо суми кредиту так суму збільшено на 286 059,00грн. Відповідно до умов Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням в повному обсязі що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, комісії, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, а також відшкодування витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання збереження предмета іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до п.4.1. Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 25% (двадцять п`ять відсотків) від суми, вказаної у п. 1.4. Договору у разі: виявлення недостовірності наданих Іпотекодавцем документів; порушення будь-якого з наступних пунктів Договору: 3.1.4, 3.1.5, 3.1.8. Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків) від суми вказаної у п. 1.4 Договору у разі: порушення будь-якого з наступних пунктів Договору: 3.1.2; 3.1.3; 3.1.7 Відповідно до п.4.3. Договору іпотеки Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми, вказаної у п. 1.4. Договору у разі: порушення будь-якого з наступних пунктів Договору: 3.1.1, 3.1.6, 3.1.9, 3.1.10,6.11. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, тому позивачка просила визнати недійсними пункти 4.1.; 4.2; 4.3; договору іпотеки №113-03П/2007-З від 30.10.2007р., укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ«Мегабанк».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що зазначені пункти іпотечного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду іпотекодавця, посилається на ч. 5 ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що наявність таких пунктів договору покладає надмірний тягар на іпотекодавця та передбачає стягнення з нього додаткових штрафів у завищених розмірах, отже, включення відповідачем до договору іпотеки вищевказаних пунктів грубо порушує права іпотекодавця. Крім включення до іпотечного договору пунктів, які грубо порушують права іпотекодавця, також вказані пункти введені в свою дію та з іпотекодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за рішенням суду стягнуто штраф за неналежне виконання умов іпотечного договору у розмірі 61 298, 40 грн. (рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2012 року по справі №412/5498/2012). Зазначає, що у вказаному випадку до іпотечного договору неправомірно включені пункти, які передбачають можливість додаткового стягнення з іпотекодавців додаткових штрафів у завищених розмірах та створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду іпотекодавця, чим грубо порушують їх права.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір № 113-03П/2007, згідно умов якого позичальник ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 200000 грн. зі сплатою 17,7% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном сплати до 29 жовтня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань між Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_2 30 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір № 113-03П/2007-З, за яким в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 113-03П/2007 від 30.10.2007 року, ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 , передали Відкритому акціонерному товариству «Мегабанк», в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 45,9 кв.м. житловою площею 27,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатковою угоду від 10 грудня 2007 року до договору іпотеки №113-03П/2007-З від 30.10.2007 року внесено зміни щодо суми кредиту, яку збільшено на 286 059,00грн.

Відповідно до розділу 4 Іпотечного договору передбачена відповідальність сторін у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором, а саме пунктів, зазначених у п.п. 3.1.1. 3.1.11 розділу 3 Договору.

Відповідно до п.4.1. Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 25% (двадцять п`ять відсотків) від суми, вказаної у п. 1.4. Договору у разі: виявлення недостовірності наданих Іпотекодавцем документів; порушення будь-якого з наступних пунктів Договору: 3.1.4, 3.1.5, 3.1.8. Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків) від суми вказаної у п. 1.4 Договору у разі: порушення будь-якого з наступних пунктів Договору: 3.1.2; 3.1.3; 3.1.7. Відповідно до п.4.3. Договору іпотеки Іпотекодавець відшкодовує Іпотекодержателю усі збитки та сплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми, вказаної у п. 1.4. Договору у разі: порушення будь-якого з наступних пунктів Договору: 3.1.1, 3.1.6, 3.1.9, 3.1.10,6.11.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як на підставу визнання недійсними пунктів 4.1.; 4.2; 4.3; договору іпотеки №113-03П/2007-З від 30.10.2007р. ОСОБА_1 посилалась на ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказувала, що зазначені пункти іпотечного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду іпотекодавця, покладає надмірний тягар на іпотекодавця та передбачає стягнення з нього додаткових штрафів у завищених розмірах, отже, включення відповідачем до договору іпотеки вищевказаних пунктів грубо порушує права іпотекодавця, а тому вказані пункти договору іпотеки вважає недійсними з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень, закріплених у пункті 2 частини першої, частинах другій та шостій статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом не надання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

За положеннями частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими.

Отже, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів не встановлено обставин, за якими Закон України "Про захист прав споживачів" пов`язував би можливість визнання недійсними пунктів договору.

Умови договору узгоджувались сторонами, не є несправедливими, оскільки недостовірність відомостей, повідомлених іпотекодержателем щодо предмета іпотеки, невжиття заходів для збереження предмета іпотеки, знищення, пошкодження предмета іпотеки може стати перешкодою для реалізації іпотекодержателем своїх прав, призвести до значних фінансвоих втрат.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не була надана інформація, яка б не давала можливості в повній мірі усвідомлювати, який договір вона укладає та на яких умовах, при цьому матеріали справи також не містять відомостей про звернення позичальника до банку з приводу незрозумілості кредитного договору, несправедливості його умов, неправомірності положень цього договору.

Крім того, матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано доказів того, що на момент укладання спірного договору у сторін правочину було відсутнє їх волевиявлення не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, а договір не був направлений на реальне настання правових наслідків, які ним обумовлені.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02.04.2012 р., яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2012 року залишено без змін по справі №2-10303/11 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Мегабанк», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору № 113-03П/2007-З та договору про внесення змін і доповнень до договору.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська підстав для визнання недійсними Іпотечного договору №113-03П/2007-З від 30.10.2017 р. та додаткових угод до нього, не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що сторонами в момент укладення договору виконано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо укладення іпотечного договору в письмовій формі та зазначення у ньому передбачених законом обов`язкових умов і договір іпотеки не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна