ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/25805/18

Номер провадження: 22-ц/819/1900/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Котенко Тетяни Василівни, яка діє від імені ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2019 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивував тим, що 23.11.2011 року фізичною особо-підприємцем ОСОБА_1 підписано заяву про відкриття поточного карткового рахунку.

Згідно підписаної заяви відповідач приєдналася до Договору банківського обслуговування №б/н від 23.11.2011 року, відповідно до умов якого встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

ОСОБА_1 припинено господарську діяльність 30.12.2016 року, про що був внесений відповідний запис по Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст.. ст.. 51, 52, 598-609 ЦК України у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Станом на 22.11.2018 року заборгованість відповідача становить 35045,95 грн., що складається з: 8406,95 грн. заборгованість по процентами; 1730,07 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 24908,93 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по кредиту та відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.11.2011 року в розмірі 35045,95 грн., що складається з: 8406,95 грн. заборгованості за кредитом; 1730,07 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 24908,93 грн. заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань, та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

05.08.2021 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про поновлення строку та заяву про перегляд заочного рішення, просила скасувати заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07.02.2019 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2021 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог Акціонерному товариству Комерційному Банку «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначила, що банком самовільно нараховувалась заборгованість за незрозумілі послуги, що є порушенням норм чинного законодавства.

Апелянт вказує, що підписала заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки від 23.11.2011 року, в якій були відсутні докази того, що вона була ознайомлена саме з тими самими Умовами та правилами банківських послуг, відповідно до яких здійснювалися нарахування. Банк не довів, що він ознайомив її з Правилами, Умовами і Тарифами.

Суд не дав належної оцінки тій обставині, що у заяві про відкриття поточного рахунку та картки від 23.11.2011 року відсутні відомості щодо дати затвердження рішенням правління банку Правил і Умов, дати їх опублікування, і що саме надані позивачем Правила і Умови за своїм змістом відповідають тим, які існували на момент підписання нею заяви, не містять її підпису.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.11.2011 року ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, з АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої: банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування, умови якого остання зобов`язалась виконувати. (а.с. 14)

Відповідно до вказаної заяви, відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта.

Згідно довідки банку про розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , станом на 22.11.2018 року вона становить 35045,95 грн., та складається з:

8406,95 грн. заборгованості за процентами;

1730,07 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом:

24908,93 грн. заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Відсутня заборгованість відповідачки по тілу кредиту, останній платіж за яким здійснено 21.08.2015 року. (а.с. 26-29)

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено 30.12.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги Банку та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість, суд першої інстанції вважав, що між сторонами виникли договірні відносини, які відповідачем не виконувалися.

Проте, такого висновку суд дійшов неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, у тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємних частин договору, які долучив до позовної заяви.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому даний витяг не містить інформації щодо дати затвердження Умов і Правил, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.11.2011 р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (29.12.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, які надав банк, відповідач розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про укладення між сторонами договору, на умовах зазначених позивачем, погодження з відповідачем відсотків, штрафних санкцій, комісії і їх розміру.

Враховуючи, що заборгованість у ОСОБА_1 по кредиту відсутня, що позивачем не заперечується, відсутні підстави задоволення позову про стягнення заборгованості по відсоткам, пенею, комісією.

Відповідно до пп.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, рішення суду підлягає скасуванню, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову.

На підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, по сплаті судового збору останнім при подачі апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2019 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволені позову Акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 2 643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови у випадках, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О.М. Полікарпова