Справа № 212/4426/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді: Власенко М.Д.,

за участі секретаря судового засідання: Яцик А.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Артеменко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

Встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Гореліков М.М., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"(далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з рудоуправлінням імені Дзержинського «Кривбасруда», на посаді крипільника четвертого розряду у шахті «Саксагань». У 1973 році - трести «Дзержинськруда» і «Ленінруда», згідно з постановою Ради Міністрів УРСР (від 24 квітня 1973 року), скасовано. На їх базі створене промислове об`єднання з підземного видобутку залізних руд «Кривбасруда». До нього увійшло рудоуправління: імені Дзержинського, Кірова, Карла Лібкнехта, Комінтерну, Фрунзе. ХХ партз`їзду, Рози Люксембург, Леніна, «Першотравневе», «Інгулець». 01 липня 1975 року - промислове об`єднання «Кривбасруда», згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 18 квітня 1975 року за № 194 та наказом по Мінчормету СРСР від 12 червня 1975 року за № 430 реорганізовано у виробниче об`єднання, до складу якого увійшли всі рудоуправління на правах виробничих структурних одиниць. Станом на 01 січня 1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 рудоуправлінь. 01 січня 1988 року - з метою подальшої концентрації виробництва, удосконалення структури управління і виконання наказів Мінчормету СРСР від 16 листопада 1987 року за № 1015 і ГПО «Южруда» від 13 жовтня 1987 року за № 2 на базі рудоуправлінь імені Леніна, Рози Люксембург, XX партз`їзду. Фрунзе, Дзержинського, Ілліча створено три виробничі одиниці - РУ ім. Леніна, РУ ім. XX партз`їзду, РУ ім. Дзержинського. 01 жовтня 1989 року - рудоуправління імені Кірова та XX партз`їзду виділились із складу об`єднання в самостійні підприємства з наданням їм юридичного статусу. Інші рудоуправління (згідно з наказом Мінметалургії СРСР від 07 вересня 1989 року за № 1 та наказом по об`єднанню від 20 вересня 1989 року за № 349) були ліквідовані, а на їх базі створено на правах структурних одиниць 10 шахт: «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», Леніна, ім. Орджонікідзе, «Гвардійська», «Октябрська», «Родіна», «Саксагань», «Гігант», ім. «Валявка». 01 серпня 1995 року - наказом Мінпромполітики України від 27 липня 1995 року за № 148 зі складу об`єднання виділена шахта «Саксагань» у самостійне державне підприємство.01 серпня 2001 року - на підставі спільного наказу Держкомполітики України і ''Фонду держмайна України від 19 лютого 2001 року за № 66/245 і наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року за № 290 КДЗРК реорганізований у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». 04 квітня 2011 року - згідно з наказом по комбінату № 326, керуючись Законом України «Про акціонерні товариства» та постановою загальних зборів акціонерів комбінату (від 30 березня 2011 року) ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». Під час виконання трудових обов`язків, 22 листопада 1979 року на підприємстві відповідача, з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, складено акт №17 про нещасний випадок. Крім того, внаслідок довготривалої праці на підприємстві, позивачем було отримано професійне захворювання зі стійкою втратою професійної працездатності. Висновком МСЕК від 02.02.2011 року позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійний захворюванням, безстроково.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, які викликають і надалі негативні емоції, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні нещасного випадку, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання від психологічного дискомфорту, довготривалу відірваність від активного соціального життя, постійно знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу. Почуваючи себе нещасливим, знедоленим, пристосовуючись до ненормальних умов існування, позивач намагається із року в рік, знайти вихід з положення, що створилося. Також, в наслідок отриманого каліцтва, та професійного захворювання, є реальні труднощі у емоційному стані близьких, перебороти які повністю не вдається. Рідні та близькі позивача охоплені найгострішими переживаннями страху, тривоги та емоційного болю. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 200 000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 26 червня 2020 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

27 липня 2020 року за клопотанням відповідача ухвалою суду розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, де зазначили, що ПАТ Кривбасзалізрудком є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є правонаступником прав та обов`язків шахти «Саксагань» ДВО Кривбасруда. Наказом Міністерства промислової політики України №148 від 27.07.1995 року було створено державне підприємство шахта «Саксагань» шляхом виділення структурного підрозділу шахти Саксагань із державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» в самостійну юридичну особу. Згідно Статуту Державного підприємства шахта Саксагань, затвердженого заступником міністра промисловості України 31.07.1995 р., Державне підприємство шахта "Саксагань, надалі підприємство, створене наказом Міністерства промисловості України від 27 липня 1995 року №148 на базі державного майна структурного підрозділу шахта Саксагань державного об`єднання по видобутку руд підземним способом Кривбасруда шляхом його виділення. Наказом ДВО Кривбасруда №91 від 04.09.1995 року була створена комісія по передачі майна від ДВО «Кривбасруда» Державному підприємству Шахта Саксагань, підготовлені розподільчі баланси станом на 01.07.1995р. та здійснено прийом - передачу майна згідно Акту від 18.08.1995 р. Таким чином, державне підприємство шахта «Саксагань» стало самостійною юридичною особою, та до нього перейшли за розподільчим балансом у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого ДВО Кривбасруда, а саме структурного підрозділу шахти Саксагань. Згідно Наказу Мінпромполітики України № 04 від 20.01.1997 року Державне підприємство Шахта Саксагань було ліквідовано та призначено ліквідаційну комісію. Майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів і членів трудового колективу передано до ДП Кривбасреструктуризація. Що стосується ДП Кривбасреструктуризація, до якого відійшло майно ДП шахта Саксагань, що залишилось після його ліквідації, наказом Мінпромполітики України від 28.01.05р. № 38 було ліквідовано ДП «Кривбасреструктуризація» та на підставі передавального акту передано на баланс ДП «Кривбасшахтозакриття» майно ДП «Кривбасреструктуризація» (в тому числі шахти Саксагань). ДП Кривбассреструктуризація також ліквідоване без правонаступників.

Таким чином, ПАТ Кривбасзалізрудком не є належним відповідачем у справі та не може нести відповідальність перед позивачем за порушення його трудових прав ВО Кривбасруда на шахтах ліквідованого Рудоуправління ім. Дзержинського. Крім того, позивачем не надано до суду Акт розслідування причин виникнення професійного захворювання, про який він зазначає в позовній заяві. Оскільки Висновком МСЕК позивачу не було встановлено втрати професійної працездатності, у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди.

31 липня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що як відомо з інформаційних ресурсів мережі «Інтернет» та інформації з аналізу судової практики правонаступником шахти «Саксагань» є саме ПАТ «Кривбасзалізрудком», тому вважають свій позов обґрунтованим. Оскільки професійне захворювання позивача травма, виникла саме під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об`єднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на якого законодавством покладено обов`язок забезпечити безпечні і не шкідливі умови праці, який був порушений роботодавцем та є наслідком втрати позивачем професійної працездатності і завдає позивачу страждань. Отже, саме відповідач несе обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 14.09.1967р. по 04.01.1968 року підземним слюсарем, а з 04.01.1968 р. по 02.09.1969 року, з 03.10.1978р. по 31.03.1999 р. працював підземним кріпильником шахти «Саксагань» Рудоуправління Дзержинського.

Згідно записів трудової книжки 01.10.1989 року РУ ім.. Дзержинського ліквідовано. Шахта «Саксагань» наділена правом структурної одинці об`єднання на підставі Наказу Міністра СРСР від 07.09.1989 року № 170.

01.08.1995 року шахта «Саксагань» ВО «Кривбасруда» перейменована в Державне підприємство «Саксагань Мінпрома України» згідно наказу № 147 від 27.07.1995 року.

31.03.1999 року ОСОБА_1 звільнений на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією шахти.

Згідно акту про нещасний випадок на виробництві № 71, 22.11.1979 року з позивачем під час роботи на ш. «Саксагань» РУ ім.. Дзержинського ВО «Кривбасруда» стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав забій та садна м`яких тканин обличчя, голови, зап`ясть, забій лівого тазостегнового суглобу, забійна рана язика (14-15). Втрата працездатності внаслідок вказаного нещасного випадку не встановлена.

Згідно наданої довідки МСЕК від 02.02.2011 року № 049126 позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Відсоток втрати працездатності, а також вид професійного захворювання не вказаний (а.с.17).

Згідно чисельних виписних епікрізів наданих за період з 2008 року по 2019 рік ОСОБА_1 неодноразово проходив стаціонарне лікування з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другого ст., емфізема легень другої ст.), група В, ЛН другого ступеня. Захворювання професійне (2008 рік) (а.с.18-32).

У зв`язку з необхідністю з`ясування фактичних обставин завдання позивачу моральної шкоди внаслідок не лише нещасного випадку, а також і отриманого професійного захворювання, зокрема дати первинного встановлення позивачу втрати працездатності з визначенням відсотку такої втрати, а також відповідного діагнозу, пов`язаного із професійним захворюванням, судом призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

В судових засіданнях представнику позивача судом неодноразово роз`яснювалось про те, що право на відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання виникає у особи з моменту первинного встановлення втрати професійної працездатності, виходячи з чого можливо визначати особу, яка має нести відповідальність за завдану працівнику моральну шкоду на підставі відповідних вимог закону.

Представником позивача надано до суду Інформаційну довідку про умови праці від 15.01.2008 року, згідно якої ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах на посаді підземного крипільника на шахті «Саксагань» ВО «Кривбасруда» у період з 04.01.1968 року по 02.09.1969 року, з 03.10.1978 року по 30.04.1999 року, а також на посаді підземного електрослюсаря на шахті «Саксагань» з 19.09.1967 року по 04.01.1968 року та підпадав під шкідливі фактори виробництва: на посаді підземного кріпильника - вміст пилу з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищував гранично допустиму норму та складав 18.4 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3; на посаді підземного електрослюсаря - вміст пилу з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищував гранично допустиму норму та складав 4.2 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3. Умови праці ОСОБА_1 за період роботи з 2000 року не пов`язані з впливом шкідливих виробничих факторів, що могли викликати професійне захворювання (а.с.146-148).

Також представником позивача надано довідку ЛЕК інституту від 26.02.2008 року, протокол № 431, згідно якої ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст. Професійне захворювання розвилось в результаті роботи вересень 1967 вересень 1969 р. ш. «Саксагань», підземний черговий електрослюсар, підземний кріпильник, жовтень 1978 квітень 1999 р. ш. «Саксагань», підземний кріпильник. Професфйне захворювання встановлено на підставі анамнезу хвороби, тривалого стажу роботи в умовах підвищеної дії пилу, клініко-функціональних порушень, додаткових методів обстеження, які характерні для професійно обумовленого захворювання. Супутній діагноз: нейросенсорна приглухуватість розвиток захворювання у після контактний період не дозволяє встановити зв`язок з професією. (а.с.149).

Крім того, представником позивача надано до суду довідку МСЕК від 02.02.2011 року № 007676, згідно якої ОСОБА_1 при повторному переогляді встановлено 35% втрати професійної працездатності з 02.02.2011 року безстроково та ІІІ групу інвалідності (а.с.151).

Незважаючи на час, який неодноразово надавався представнику позивача для надання необхідних доказів, суду не було надано доказів, на підтвердження первинного встановлення позивачу втрати працездатності внаслідок професійного захворювання.

Як пояснив сам позивач в судовому засіданні, вперше йому встановлювали втрату працездатності приблизно в 2008 році, проте документи у нього не збереглись. При цьому, присутній у судовому засіданні представник позивача, що надавав професійну юридичну допомогу на підставі відповідного договору, не скористався правом звернення до суду з відповідними клопотаннями по витребування доказів, вважаючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для задоволення позову.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

З огляду на те, що позивачем на надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту втрати ним працездатності внаслідок нещасного випадку, а також доказів первинного встановлення професійного захворювання, отриманого внаслідок роботи в шкідливих умовах, що призвело до втрати працездатності, суд позбавлений можливості визначити відповідний законодавчий акт, на підставі якого відповідальність за завдану шкоду може бути покладена на підприємство або Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Крім того, позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є правонаступником Державного підприємства «ш.Саксагань», на якій у шкідливих умовах працював позивач та звідки був звільнений у зв`язку з ліквідацією шахти. Не встановлено таких обставин і під час судового розгляду справи.

Судом встановлено, що Наказом Міністерства промислової політики України №148 від 27.07.1995 року створено державне підприємство шахта «Саксагань»(надалі ДП «ш. Саксагань») шляхом виділення структурного підрозділу шахти Саксагань із державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (надалі ДВО «Кривбасруда») в самостійну юридичну особу (а.с.50).

Згідно Статуту ДП ш.Саксагань, затвердженого заступником міністра Промисловості України 31.07.1995 р., підприємство створене на базі державного майна структурного підрозділу шахта Саксагань ДВО Кривбасруда шляхом його виділення. Засновником підприємства є Міністерство промисловості України. Згідно п.8.4 статуту, при реорганізації і ліквідації підприємтсва працівникам, які звільняються, гарантується додержання їх прав та інтересів відповідно до трудового законодавства України (а.с.51-59).

На виконання наказу Міністерства промислової політики України №148 від 27.07.1995 року про створення ДП «ш.Саксагань» наказом ДВО Кривбасруда № 91 від 04.09.1995 року була створена комісія по передачі майна від ДВО «Кривбасруда» ДП ш. Саксагань, підготовлені розподільчі баланси станом на 01.07.1995р. та здійснено прийом - передачу майна згідно Акту від 18.08.1995 р., згідно якого ДП «ш.Саксагань» отримало від ДВО «Кривбасруда» майно, що знаходилось на балансі «ш.Саксагань» в кількості 1334 одиниць на суму 115 790 млн.крб., згідно розподільчого балансу, валюта загального балансу шахти на момент передачі склала 428 900 млн.крб. Крім того, ДП «ш.Саксагань» отримало від ДВО «Кривбасруда» землі, площею 136,1 га згідно акту підтвреджуючого гірничий відвід шахти, а також запаси багатої та глиноземної руди (а.с.60-65).

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, що була чинною на час створення ДП «ш.Саксагань») підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.

Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємних зобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами.

Згідно із частинами першою та шостою статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні» ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства.

У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (яке втратило чинність 25 серпня 2015 року), було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства із складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань.

Розподільчий баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.

Таким чином, ДП «ш. Саксагань» набуло статусу самостійної юридичної особи та до нього перейшли за розподільчим балансом у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого структурного підрозділу шахти «Саксагань» ДВО «Кривбасруда».

Згідно Наказу Мінпромполітики України № 04 від 20.01.1997 року ДП ш.Саксагань було ліквідовано та призначено ліквідаційну комісію. Майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів і членів трудового колективу передано до ДП Кривбасреструктуризація (а.с.66).

Наказом Мінпромполітики України від 28.01.2005р. № 38 ДП «Кривбасреструктуризація» також було ліквідовано без правонаступників, а майно на підставі передавального акту передано на баланс ДП «Кривбасшахтозакриття» (а.с.68-70).

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

З урахуванням наведених вимог закону, суд визнає загальновідомими обставини, що викладені у Звіті Рахункової палати України «Про результати перевірки ефективності проведення реструктуризації підприємств підземного видобутку залізної руди» 2007р. - Випуск 8, який розміщений на офіційному сайті Рахункової палати України (http://old.ac-rada.gov.ua/control/main/uk/publish/article/876713).

Так, у п. 3.4 Звіту зазначено наступне: «шахта "Саксагань" до закриття існувала як самостійне державне підприємство з добування залізних руд підземним методом. У 1996 році, у зв`язку з відсутністю платоспроможних споживачів, роботу шахти зупинено, а у 1997 році Міністерством прийнято рішення про ліквідацію шахти. В цьому ж році було розроблено та затверджено Міністерством робочий проект "Обгрунтування ліквідації шахти "Саксагань" вартістю 32,4 млн. грн. Проектом передбачалося, що виробничі об`єкти шахти "Саксагань" ліквідуються або демонтуються. Соціальні об`єкти шахти зберігаються і передаються на баланс міста Кривий Ріг. Після демонтажу будівель та споруд передбачена рекультивація земельних ділянок з нанесенням родючого шару ґрунту. У 2004 році почався процес продажу ДП "Кривбасреструктуризація" майна шахти "Саксагань" ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат". На сьогодні з чотирьох шахтних стволів два ліквідовано, а два продано ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат". З передбачених до ліквідації 20 найменувань будівель та споруд ліквідовано 12 об`єктів, 7 будівель та споруд продано ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", один підтримується у робочому стані».

Таким чином, станом на 2007 рік частина майна ліквідованого ДП «ш.Саксагань» була продана іншому підприємству ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", про що також зазначав сам представник позивача у позові та відповіді на відзив із посиланням загальновідомі обставини, що розміщені в мережі Інтернет.

Посилання представника позивача на усталену судову практику у вказаному питанню суд не може прийняти до уваги, оскільки у Постанові Об`єднаної палати ВС від 15.06.2020 року зроблено висновок стосовно правонаступництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» інших структурних одиниць ВО «Кривбасруда», а саме шахт «Першотравнева-1» та «Першотравнева», які не мали статусу юридичних осіб, а були до моменту своєї реорганізації структурними підрозділами ВО «Кривбасруда», на балансі якого за розподільчим балансом залишилось більша частина основних засобів та інших позаоборотних активів вказаних шахт і правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Натомість шахта «Саксагань», набувши статусу самостійної юридичної особи, а саме Державного підприємства «ш.Саксагань», отримало за Актом прийому-передачі від ДВО «Кривбасруда» все майно, що знаходилось на балансі шахти, а також землі та запаси руди за відповідним розподільчим балансом, після чого ДП «ш.Саксагань» було ліквідовано наказом Мінпромполітики України без правонаступника, а майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів і членів трудового колективу було передано до ДП «Кривбасреструкторізація», яке також було ліквідовано наказом Мінпромполітики України без правонаступника.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду в червні 2020 року Державне підприємство «ш.Саксагань», під час роботи на якому позивач отримав ушкодження здоров`я, ліквідовано без правонаступника, при цьому жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач ПАТ "Кривбасзалізрудком" є правонаступником Державного підприємства «ш.Саксагань» суду не надано, суд дійшов висновку, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є належним відповідачем у даній справі, тому не повинен відшкодовувати позивачу завдану йому моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням.

Керуючись ст.ст. 153,237-1 КЗпП України, Законом України « Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259,263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", адреса: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1А, .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано без прголошення 09.02.2021 року.

Суддя: М.Д. Власенко