Справа № 362/3354/20
Провадження № 2/362/582/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дзвінківської сільської ради Васильківського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього право власності на частину нерухомого майна.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом. Однак вона своєчасно не прийняла спадщину через проживання за кордонами України та необізнаність про існування заповіту на її ім`я; надалі, від її рідної матері лише у травні 2020 року їй стало відомо про заповіт ОСОБА_2 , що і завадило їй у встановлений законом час звернутися до нотаріальної контори.

Позивач і представник відповідача в судове засідання не прибули.

Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Допитавши за клопотанням представника позивача свідка ОСОБА_3 і дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

20 вересня 1995 року ОСОБА_2 було складено заповіт, яким він заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 15 - 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.09.2012 року (а.с. 14).

Як вбачається із копій наданих позивачем письмових доказів, а саме: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 квітня 2001 року та міжнародного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 21 травня 2004 року, у зв`язку із укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 (а.с. 10, 11).

Отже, позивачка є спадкоємцем після ОСОБА_2 за заповітом частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Натомість, позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 за заповітом.

Зокрема, Васильківською районною державною нотаріальною конторою та Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкові справи щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - не заводились.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Так, за змістом показань свідка ОСОБА_3 судом встановлено, що остання є матір`ю позивача і вона була проти спільного проживання її дочки із ОСОБА_2 , у зв`язку із чим у них виникло непорозуміння, що в подальшому стало глибокою суперечкою, яка сформувала сімейний конфлікт, внаслідок чого її дочка у 1998 році виїхала за межі України та постійно проживає в Німеччині.

Свідок повідомила суду, що через їхні неприязні відносини щодо особистого сімейного життя позивача, вона не розповідала дочці про заповіт ОСОБА_2 , який помер у 2012 році; свідок зазначила, що лише згодом, коли їх відносини покращились, вона навесні 2020 року повідомила своїй дочці про існування заповіту ОСОБА_2 на її ім`я.

Тобто, необізнаність позивача про існування на її ім`я заповіту ОСОБА_2 , на переконання суду, завадили і фактично унеможливили вчинити позивачу необхідні дії по прийняттю спадщини після померлого.

Так, лише після того, як рідна матір повідомила позивачу про факт існування на її ім`я заповіту ОСОБА_2 , позивачка ініціювала активні дії щодо прийняття належної їй спадщини.

Отже, враховуючи дані обставини щодо обізнаності позивача про існування заповіту на її ім`я лише в травні 2020 року, суд приходить до висновку, що встановлені причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є такими, що реально позбавили позивача можливості займатися спадкуванням за заповітом, про який їй не було відомо до травня 2020 року та які завадили останній вчинити відповідні дії через існування об`єктивних обставин, через що позивачка не мала можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому встановлений законом строк прийняття спадщини пропущено позивачкою з поважних причин.

Таким чином, позовні вимоги про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, який суд вважає достатнім для вчинення позивачем відповідних дій.

Позовні вимоги про визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2 права власності на частину домоволодіння, суд вважає безпідставними і такими, що заявлені передчасно у зв`язку із відсутністю спору щодо вказаних обставин.

Надалі, у зв`язку із визначенням позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , позивачка має право звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини з метою отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом; при цьому нотаріус має врахувати усі обставини щодо переходу спадкових прав та обсягу спадкового майна.

Тим самим, на переконання суду, в повному обсязі забезпечуються права позивачки щодо спадкування за законом після померлого спадкодавця.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню лише в частині, що є обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1261, 1270, 1272, 1297, 1301 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 197, 198, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення - 08 лютого 2021 року.