Справа № 302/1129/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В.,Кожух О.А.,

за участі секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2021 року, головуючий суддя Кривка В.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , співвідповідача ОСОБА_3 про захист честі, гідності й ділової репутації з визнанням недостовірною інформації, яка розповсюджена в соціальній мережі «Fasebook» на власній сторінці ОСОБА_4 від 21.09.2020 із зобов`язанням спростувати інформацію, стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, яка поширена в зазначеній соціальній мережі, зобов`язати відповідача ОСОБА_2 спростувати цю інформацію як недостовірну шляхом публікації на власній сторінці в мережі «Фейсбук», стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в сумі 25000 грн. та судові витрати.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності підстав.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, - позивач, здійснюючи свою педагогічну та адміністративну діяльність в цій сфері, неналежно виконала свої посадові обов`язки щодо вирішення конфліктної ситуації в класі, яка виникла на перерві між учнями 3-А класу. Зокрема, позивач перевищила свої повноваження в частині ініціативи і проведення батьківських зборів та допустила некоректні висловлювання в адресу малолітніх учнів у присутності батьків. У подальшому адміністрацією освітнього закладу цей конфлікт не був врегульований належно і він поглибився тим, що учня 3-а класу ОСОБА_5 без згоди його матері ОСОБА_2 було переведено до іншого класу і недопущеного на шкільне заняття в приміщення 3-А класу.

Із змісту дослідженого в судовому засіданні першої інстанції відеозапису події, яка мала місце і була розповсюджена в соціальних мережах 29.09.2020, видно, що о 7 год. 45 хв. того ж дня ОСОБА_5 не був допущений на урок в клас, де він навчався (3-А) і прохання матері дитини ОСОБА_2 з цього приводу не були розглянуті по суті ні вчителем ОСОБА_1 , ні директором школи. Зокрема, ОСОБА_1 з приводу цієї ситуації та звернення ОСОБА_2 не реагувала взагалі, не зважаючи на не одноразові заклики перед входом в клас біля дверей матері вирішити питання з покликанням на реакцію дитини, яка плакала. ОСОБА_1 на цьому відеозаписі не зафіксована по причині напівзачинених дверей у клас.

Зазначена подія є достовірною інформацією. Вона перевірена і встановлена висновками службового розслідування випадку та вжитими заходами адміністрацією органів управління освіти з притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Також встановлено, що ні органи управління освітою, ні адміністрація освітнього закладу, ні особисто ОСОБА_1 в засобах масової інформації (соціальних мережах) не прокоментували поширену інформацію за змістом відеозапису про недопуск ОСОБА_5 в клас на навчання, тобто про подію 29.09.2020. Також не було надано інформації про причини цього конфлікту та його врегулювання в подальшому.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відеозапис події від 29.09.2020, який поширений в соціальних мережах у тому числі й ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не є недостовірною інформацією.

Суд також вважає, що ОСОБА_2 не зазначила недостовірної інформації в своїх скаргах та в колективному зверненні з приводу події та конфліктної ситуації до органів управління освітою. Окрім цього, таке звернення є правом громадянина, що передбачено Конституцією України, законом «Про звернення громадян», не залежно від того, чи знайшло таке звернення підтвердження повністю чи частково.

Поширення достовірної інформації є підставою для відмови в позові згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена в постанові КЦС від 09.04.2019 у справі № 910/10564/17.

Таким чином, позивач за обставинами, що є предметом судового розгляду, діяла не тільки як педагогічний працівник, але і як представник адміністрації освітнього закладу в зв`язку з обійманням посади заступника директора школи з питань виховної роботи, тобто позивач є публічною особою в сфері освіти. Ні заголовок відеозапису події, ні світлини до нього (фото облич позивача і директора школи) не містять яких-небудь образливих висловлювань та посягань на честь і гідність людини цих осіб, які є керівниками освітнього закладу.

Не заслуговують на увагу і покликання позивача на коментарі користувачів соціальних мереж у зв`язку з поширенням відеозапису події. Ці відомості є особистими думками користувачів соціальних мереж щодо висвітленої події.

Статтею 34 Конституції України гарантується кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження поглядів і переконань.

Всупереч вищенаведеним вимогам, позивач не довела належними доказами існування всіх підстав для визнання спірної інформації не достовірною та її спростування.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи не підтверджується, що за своїм характером спірна поширена інформація містить недостовірні відомості.

За своїм характером спірна поширена інформація містить достовірні відомості та підтверджується наданими у справі доказами.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про недоведеність факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань і відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, та обґрунтовано відмовив у даній вимозі.

Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 3 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді