ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

м. Харків

Справа № 644/3734/21

Провадження №22-ц/818/4603/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хорошевський О.М.

суддів Котелевець А.В., Яцина В.Б.

за участю секретаря судового засідання Пасічник Н.В.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»

інші учасники:

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2021 року, постановлену суддею Шевченко С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

у с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просила скасувати рішення приватного нотаріуса ХМНО Вахрушевої О.О. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» та поновити за нею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості, як про власника спірної квартири.

З позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спірну квартиру, заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» або будь-яким третім особам, що діють від його імені та в його інтересах, укладати угоди стосовно цього майна, проводити реєстрацію, перереєстрацію, або відчуження, заборони ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» або будь-яким третім особам, що діють від його імені та в його інтересах, вчиняти будь-які дії, пов`язані зі зміною замків вхідних дверей, встановленням сигналізації та/або охоронних пристроїв у квартирі АДРЕСА_1 та заборони будь-яким третім особам, що діють від імені та інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» вчиняти будь-які дії, пов`язані з входженням до квартири.

В обґрунтування заяви позивач посилалася на те, що на даний час існує реальна загроза того, що відповідач може змінити замки або встановити сигналізацію у спірній квартирі, в якій мешкає вона разом з чоловіком та неповнолітньою дитиною, або здійснити відчуження спірного нерухомого майна, що зробить неможливим проживання позивача в спірній квартирі, яка є єдиним житлом і місцем проживання, та ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Маніту», заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» або будь-яким третім особам, що діють від його імені та в його інтересах, укладати угоди стосовно цього майна, проводити реєстрацію, перереєстрацію, або відчуження. Заборонено ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» або будь-яким третім особам, що діють від його імені та в його інтересах, вчиняти будь-які дії, пов`язані зі зміною замків вхідних дверей, встановленням сигналізації та/або охоронних пристроїв у квартирі АДРЕСА_1 . Заборонено ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» або будь-яким третім особам, що діють від його імені та в його інтересах, вчиняти будь-які дії, пов`язані з входженням до вказаної квартири.

Ухвала суду мотивована тим, що заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову пов`язані із предметом позову, вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в майбутньому виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніту» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту права, оскільки вірним способом є скасування не рішення, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права на нерухоме майно. Обраний позивачкою засіб забезпечення позову не здатен забезпечити виконання рішення суду у майбутньому. Крім того засіб забезпечення позову повинен бути пов`язаний із предметом позову, в ухвалі відсутні обґрунтування заходу забезпечення позову із предметом позову. Зазначеною ухвалою порушено матеріально-правові інтереси ТОВ «ФК Маніту», позбавивши права користування зазначеною квартирою. Суд не застосував зустрічне забезпечення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений законом строк до суду не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із виділених з цивільної справи матеріалів, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є скасування рішення приватного нотаріуса ХМНО Вахрушевої О.О. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» та поновити за нею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості, як про власника спірної квартири.

За своєю суттю предметом позову є нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

У частині другій статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки позов ОСОБА_1 стосується захисту її права на нерухоме майно квартиру.

Враховуючи, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Накладення арешту на нерухоме майно є одним із видів забезпечення позову, визначених статтею 150 ЦПК України та підлягає державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ТОВ «Маніту» на праві власності квартири не призведе до обмеження їх права володіння та користування зазначеним майном, а лише тимчасово унеможливить розпорядження ним.

Також, слід зазначити, що перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Так, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо:

- позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові;

- суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно з ч. 5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

На підставі викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виходячи з предмету позовних вимог, не вважав за необхідне застосовувати зустрічне забезпечення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382 384 -ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.М.Хорошевський

Судді А.В.Котелевець

В.Б.Яцини

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.