Справа № 2-613/06
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом, подану в межах цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває заява боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

04.02.2020 року боржником ОСОБА_1 було подано до канцелярії суду письмову заяву про зупинення виконання за виконавчим листом, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 432 ЦПК України. Дана заява була отримана суддею 05.02.2021 року.

В обґрунтування даної заяви боржник вказує на те, що на даний час продовжується розгляд поданої ним заяви про визнання виконавчого листа №2-613/06 від 07.07.2006 року, таким, що не підлягає виконанню. Натомість, 02.02.2021 року ним було отримано постанову державного виконавця Деснянського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № 64288173 від 28.01.2021 року з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 2-613/06 від 14.04.2006 року. З огляду на викладене, вважає, що зупинення виконання на підставі виконавчого листа є необхідним та невідкладним заходом, оскільки відсутність даного зупинення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положення ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Згідно п. 15 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом виконання за виконавчим документом (судовим рішенням) або зупинення дії судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 432 ЦПК України передбачено розгляд заяв про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Так, ч. 3 ст. 432 ЦПК України встановлено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

За вищевикладеного, з врахуванням тієї обставини, що боржник звернувся до суду з вимогою щодо визнання виконавчого листа №2-613/06 від 14.04.2006 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва 07.07.2006 року, таким, що не підлягає виконанню, розгляд даної заяви боржника ще триває, судом не постановлено ухвалу за наслідками розгляду даної заяви боржника, суд приходить до висновку, що невжиття вказаних боржником у заяві заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист його прав.

Відтак, заява боржника обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для зупинення виконання у виконавчих провадженнях № 64289065 від 28.01.2021 року та № 64288173 від 28.01.2021 року, що здійснюється на підставі виконавчого листа № 2-613/06 від 14.04.2006 року, до розгляду заяви боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.2, 5, 10, 12, 149, 150, 153, 432 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом, подану в межах цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Зупинити виконання у виконавчому провадженні № 64289065 від 28.01.2021 року та у виконавчому провадженні № 64288173 від 28.01.2021 року, що здійснюється на підставі виконавчого листа №2-613/06 від 14.04.2006 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва - 07.07.2006 року, про примусове вселення ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 - до розгляду Деснянським районним судом м. Києва по суті заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа № 2-613/06 від 14.04.2006 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва - 07.07.2006 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 08.02.2021 року.

Суддя: О.М. Панченко