"03" грудня 2021 р.
Справа № 642/5290/20
Провадження№ 2/642/1979/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді- Бородіної О.В.,

за участю секретаря Добронос Д.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») Дашко В.М. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2011 року у сумі 30159,92 грн., а також понесені АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09.09.2020 має заборгованість у розмірі 30159,92 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, прохав розглядати справу у його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. У раніше поданій заяві про перегляд заочного рішення заперечували проти задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, а також посилаючись на те, що строк повернення кредитних коштів у анкеті-заяві не визначений, тому у нього не виникло зобов`язання з повернення коштів, тому зазначає позовні вимоги в цілому безпідставні.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 11.06.2011 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 17).

ОСОБА_1 також було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування (а.с. 18).

З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу, а саме, базова відсоткова ставка на місяць становить 2,5 %, розмір щомісячних платежів 7 % від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставку за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 проценту від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн.). Розмір штрафів при порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн. + 5 процентів від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії) (а.с. 18).

Тож посилання відповідача на те, що умови кредитування не були погоджені, необгрунтовані, та спростовуються матеріалами справи.

Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував.

За наданим розрахунком позивача станом на 09.09.2020 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 11.06.2011 становить 30159,92 грн., з яких:

- 19767,04 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 19767,04 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту,

- 9077,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками,

- 1315,73 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України.

Як на підставу позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором від 11.06.2011 ОСОБА_1 належним чином не виконав, тому наявні підстави для стягнення з нього заборгованості у розмірі 30159,92 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними в постановах від 04.12.2019 по справі № 750/6058/17 та від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18.

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2011 ОСОБА_1 власноруч було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредиту.

З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу.

З довідки Банку, наданої до суду вбачається, що за кредитним договором б/н, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , надано кредитні картки, які перевипускалися за закінченням терміну дії, остання картка надана строком до 12/2021 (а.с. 15)

З виписки про рух коштів вбачається, ОСОБА_1 користувався кредитними картками.

Отже, з наданих позивачем письмових доказів вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо розміру кредиту та процентної ставки та суми штрафів за користування кредитом . Відповідачем не спростовано надані Банком докази видачі та користування кредитними коштами.

У позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9077,15 грн.

Як вбачаєтьсяз довідки,підписаної відповідачем,в ній зазначені умови нарахуванняпроцентів закористування кредитнимикоштами,де базова процентна ставказа кредитом становить 2,5% на місяць на залишок заборгованості, тобто 30% річних.

Із розрахунку заборгованості, наданої банком, вбачається, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 9077,15 грн.

Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Також, колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Однак, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд в своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ"ПриватБанк" процентів за користування кредитом, нарахованих за підвищеною процентною ставкою понад 30 % річних.

Банк не надав до суду жодного належного доказу узгодження сторонами процентної ставки на рівні вищому ніж 30% річних та підстав її підвищення, також не надано жодного доказу сповіщення відповідача про збільшення процентної ставки, що є прямим порушенням вимог ст. 1056-1 ЦК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем з 01 вересня 2014 року до 34,80 %, та з 02 квітня 2015 до 42% на прострочену заборгованість.

Фактично нарахування відсотків на всю суму заборгованості проводилося банком не у відповідності з умовами договору та зазначених в розрахунку банку підвищених процентних ставок.

Таким чином, починаючи з вересня 2014 року банком неправильно, в рахунок збільшення, розраховано суму відсотків за користування кредитом

Як вбачається з матеріалів справи, належним чином банк не проінформував ОСОБА_1 про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом з 30,0% до 42%, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що стягненню підлягають відсотки за користування кредитом з урахуванням зазначеного в розмірі 6483,68 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із невиконанням відповідачем сплати заборгованості, позивачем нараховано відсотки в порядку ст. 625 ЦК України станом на 31.08.2020 року у розмірі 1315,73 грн., які необхідно стягнути з боржника відповідача.

Таким чином, суд вважає, що розмір заборгованості по простроченому тілу кредиту в сумі 19767,04 грн., заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом в сумі 6483,68 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 в сумі 1315,73 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь Банку.

З урахуванням вищевказаного, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.141ЦПКУкраїни пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 1921,23 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 91,4 %.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, р/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.06.2011 року станом на 31.08.2020 року в загальному розмірі 27566 (двадцять сім тисяч п`тсот шістдесят шість) грн. 45 коп., яка складається з: 19767, 04 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6483,68 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1315,73 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, р/р № НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,23 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.12.2021 року.

Суддя О.В. Бородіна