Номер провадження 2/754/4809/21
Справа №754/7943/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Микитюк А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовна заява обґрунтована тим, що 24 жовтня 2020 року в 00 год. 15 хв. ОСОБА_2 по вулиці Митрополита В. Сабодона, 2, в м. Києві, селище Троєщина, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , (водій - ОСОБА_3 ), що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30 листопада 2020 року постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/14829/20 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 були завдані механічні пошкодження, з метою визначення вартості механічних пошкоджень, завданих автомобілю «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , на замовлення позивача виставлено рахунок -фактуру, згідно якого вартість проведення відновлювального ремонту транспортного засобу (із зазначенням вартості виконання ремонтних робіт та вартості запчастин (матеріалів) складає 33540, 76 грн.

На замовлення позивача проведена оцінка вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу в ТОВ «Клевер Експерт», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 601/20 від 14.07.2020, виданий Фондом державного майна України.

За результатами проведеної дослідження вартості матеріального збитку, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво оцінювача серія МФ № 192 від 30.09.2017) складений звіт № 210/04-21 від 05.05.2021 року.

Згідно даної оцінки, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 складає 54620,51 грн.,а вартість матеріальних збитків (сума вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу запасних частин та втрати товарної вартості) - 36864,90 грн.

На момент скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 , був забезпечений у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.09.2020 № АР/0875656.

З метою відновлення своїх порушених прав, а саме відшкодування матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача, останній звернувся до СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявами про надання розрахунку та про здійснення страхового відшкодування. Однак, за результатом розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування, СК «Ю.ЕС.АЙ» надано відповідь про відмову у здійснення страхового відшкодування з підстав не проходження страхувальником обов`язкового технічного контролю автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач вважає, що зазначена в відповіді відмова у здійсненні страхового відшкодування не відповідає дійсності, суперечить положенню діючого законодавства та умовам договору обов`язкового страхування.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з СК «Ю.ЕС.АЙ» грошові кошти, а саме вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу (суми вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу запасних частин та втрати товарної вартості) -36 864, 90 грн.; стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти, а саме різниці між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (54 620, 51 грн.) та сумою вартості заподіяних майну матеріальних збитків (36 864, 90 грн.), що складає 17 755, 61 грн.

Також, позивач поніс витрати за справляння судового збору та на замовлення та проведення експертної оцінки вартості заподіяних збитків колісному транспортному засобу, що підлягають стягненню.

Крім того, пошкодження власного майна внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , що спричинили ДТП, негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до завдання душевних страждань та погіршення стану самопочуття на відшкодування яких потрібні значні зусилля. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5 000 грн.

Отже, на підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Ухвалою судді від 27.05.2021 року було прийнято до розгляду та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити, надаючи пояснення посилався на обставини, що викладені в позовній заяві, зазначив, що транспортним засобом «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , користуються його діти, в тому числі, за кермом автомобіля в день дорожньо-транспортної пригоди він не був.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в частині стягнення з нього грошових коштів, посилаючись на те, автомобіль був застрахованим, відмова страхової компанії є незаконною, а тому саме зі страхової компанії має бути відшкодовано понесені позивачем збитки.

У судове засідання представник відповідача СК «Ю.ЕС.АЙ» не з`явився, про розгляд справи сповіщений належним чином, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштової кореспонденції суду. Відзиву на позовну заяву не надходило.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 24.10.2020 р. о 00 год. 15 хв. в м. Києві в с. Троєщина по вул. Митрополита В. Сабодона, 2, керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 (водій - ОСОБА_3 ), який був припаркований позаду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Згідно Постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, таким чином факт ДТП та вина ОСОБА_2 у його вчиненні додаткового доказування не потребує.

На момент скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 , був забезпечений у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.09.2020 № АР/0875656.

З метою визначення вартості механічних пошкоджень, завданих автомобілю «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр на Кільцевій» на замовлення позивача виставлено рахунок-фактуру № Z200005636 від 19.11.2020 року, згідно якого вартість проведення відновлювального ремонту транспортного засобу (із зазначенням вартості виконання ремонтних робіт та вартості запчастин (матеріалів) складає 33 540, 76 грн.

На замовлення позивача проведена оцінка вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу в ТОВ «Клевер Експерт», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 601/20 від 14.07.2020, виданий Фондом державного майна України.

За результатами проведеної дослідження вартості матеріального збитку, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво оцінювача серія МФ № 192 від 30.09.2017) складений звіт № 210/04-21 від 05.05.2021 року.

Згідно даної оцінки, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 складає 54620,51 грн.,а вартість матеріальних збитків (сума вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу запасних частин та втрати товарної вартості) - 36864.90 грн.

З метою отримання матеріальних збитків внаслідок ДТП, позивач звернувся із заявами до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» про надання розрахунку та про здійснення страхового відшкодування.

За результатами розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування, СК «Ю.ЕС.АЙ» надано лист-відповідь від 18.03.2021 року вих. № 51-2101,в якому страховиком зазначено про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстави непроходження страхувальником обов`язкового технічного контролю автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначена в листі-відповіді підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування страховиком не відповідає дійсності,суперечить положенням статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовам договору обов`язкового страхування (полісу № АР/0875656 від 17.09.2020 року), з огляду на наступне.

Згідно умов полісу № АР/0875656 від 17.09.2020 року, а саме пункту 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ», під час підписання сторонами договору обов`язкового страхування встановлено дату наступного обов`язкового технічного контролю забезпеченого транспортного засобу - 17 вересня 2021 року.

Відповідно до абзацу 6 пункту 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

СК «Ю.ЕС.АЙ.» під час підписання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів із страхувальником підтверджено факт проходження обов`язкового технічного контролю забезпеченого транспортного засобу, оскільки законом встановлена вимога до укладення, зазначених договірів лише за наявності умови проходження страхувальникамитакого обов`язкового технічного контролю, із зазначенням дати наступноготехнічного контролю.

Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, що не підлягає розширювальному тлумаченню, зокрема, не передбачено такої підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, як непроходження винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальних збитків обов`язкового технічного контролю.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, СК «Ю.ЕС.АЙ.», як страховиком винної особи у вчиненні ДТП та заподіянні матеріальних збитків майну позивача, неправомірно та необґрунтовано відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691 цс 15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу,а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі № 676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням».

На підтвердження вищевикладеного, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.І ст.32 закону №1961-ІУ, ст.22, абз.З п.З ч.І ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

До аналогічних висновків прийшли судді Верховного Суду у постановах від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 23 січня 2019 року у справі №750/6218/16-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №645/3746/16-ц, №591/3152/16-ц від 25.03.2019 року, від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц, від 18 лютого 2020 року у справі №522/1251/15-ц.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з СК «Ю.ЕС.АЙ» вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу (суми вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу запасних частин та втрати товарної вартості) - 36 864, 90 грн.; стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти, а саме різницю між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (54 620, 51 грн.) та сумою вартості заподіяних майну матеріальних збитків (36 864, 90 грн.), що складає 17 755, 61 грн. Також, позивачем були понесені витрати за замовлення та проведення експертної оцінки вартості заподіяних збитків колісному транспортному засобу у розмірі 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, пунктів 1,3 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того відповідно роз`яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дана вимога позовної заяви задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не додано жодних доказів які б свідчили, що останній зазнав душевних страждань, внаслідок ДТП.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 386, 990, 1194, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 354, 355, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», місцезнаходження: м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, 4, корпус 6 А, ) користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 36864,90 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) різницю між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою вартості заподіяних майну матеріальних збитків у розмірі 17755,61 грн., витрати по проведенню експертної оцінки у розмірі 2000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн..

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.12.2021.

Суддя: