Справа № 426/3221/21
РІШЕННЯ

іменем України

22 листопада 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Половинки В.О.

за участю секретаря судового засідання Пчолкіна М.С. заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Пономаренко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утримані, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, -

встановив:

Представник заявника, адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1975 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано 19 липня 1975 року Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Ростовської області. Заявниця з чоловіком прожили разом з 1975 року, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 66 років помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце його смерті - селище міського типу Сєверний міста Сорокине, Луганської області. В судовому порядку було встановлено факт смерті ОСОБА_2 рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21.03.2019.

ОСОБА_1 з чоловіком фактично мешкали, вели спільне господарство та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, вони з чоловіком були вимушені змінити місце мешкання, та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи за різними адресами, але все одно продовжували проживати разом. Заявниця зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_2 , а її чоловік за адресою: АДРЕСА_3 .

За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка був значно більшим від розміру її пенсії, а тому пенсійні виплати ОСОБА_2 були постійним та основним джерелом її існування.

За життя ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 перебували на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, де отримували пенсію. Заявниці достеменно відомо, що розмір пенсії її чоловіка є значно більшим, ніж її пенсія, тому, що свою пенсію він віддавав їй і вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, харчові продукти, ліків та інші потреби.

Після смерті свого чоловіка заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком та перебування на його утриманні, що підтверджується інформацією викладеною у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.09.2021.

За місцем їх з чоловіком проживання заявниця зібрала документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, але, через те, що вони складені на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, а саме в смт. Сєверний міста Сорокине, Луганської області, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії.

Таким чином, вирішити дані обставини в позасудовому порядку заявник не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявниця ОСОБА_1 , окрім пенсії не має інших доходів.

Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на утриманні свого чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , пояснила, що чоловік отримував значно більшу пенсію, оскільки за життя був шахтарем, всі кошти віддавав ій на потреби ведення спільного господарства, тим самим повністю її забезпечував. Просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебування на його утриманні до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник заявника - адвокат Пономаренко Наталія Миколаївна в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила факт проживання заявниці разом з чоловіком з моменту реєстрації їх шлюбу та до дня його смерті та перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка. Повідомила, що в силу близького знайомства з родиною їй відомо про працю ОСОБА_2 на шахті, і про те,що його пенсія була значно більшою ніж у заявниці.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що йому відомо про перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка, оскільки у нього була гарна пенсія, бо за життя він працював шахтарем.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до суду не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника управління. Також представник заінтересованої особи надіслав на адресу суду відзив на заяву, з якої вбачається, що Управління просить відмовити заявнику в задоволенні заявлених вимог у повному обсязі. Зазначає, що не доведено обставини, які б свідчили про те, що вона перебувала на повному утриманні чоловіка. ОСОБА_1 не надано доказів що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і що померлий чоловік був спроможний її надати. Також, ОСОБА_1 не надано доказів про те, що ОСОБА_2 дійсно надавав їй допомогу і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 19 липня 1975 року Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Ростовської області (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 24 квітня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Сєверний міста Сорокине Луганської області (а.с. 14).

З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 920- від 23.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Як вбачається з копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 04 травня 2017 року, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Відповідно до відміток про місце проживання у паспорті громадянина України зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (а.с. 4-5;9).

Як вбачається з довідки № 354, виданої 17 травня 2021 року Комунальним підприємством «Краснодонське житлово - експлуатаційне управління», ОСОБА_1 проживала на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , її чоловіка - ОСОБА_2 разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Актом про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 14 від 17 травня 2021 року (а.с. 16, 40)

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Таким чином, довідка № 354 від 17.05.2021 та акт про фактичне місце проживання № 14 від 17.05.2021 ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

Як вбачається з відповіді на звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 3620-3641/П-02/8-1200/21 від 09 вересня 2021 року, ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою про призначення пенсії та їй було рекомендовано у разі відсутності документів, що підтверджують факт перебування особи на утриманні померлого чоловіка, встановити такий факт у судовому порядку (а.с. 18).

Відповідно до довідки про доходи № 5312 7833 3336 1240, від 22.11.2021 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, і отримує пенсію за віком. Загальний розмір отриманої нею пенсії за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 складає 11 602, 44 грн.(а.с. 41).

Згідно довідки про доходи Вих № б/н від 11.11.2021 ОСОБА_2 перебуває на обліку у Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, і отримує пенсію за віком. Загальний розмір отриманої ним пенсії за період з липня 2014 по грудень 2018 складає 294 661,94 грн. (а.с. 37-38).

Таким чином, отримані виплати померлого чоловіка ОСОБА_2 були основним джерелом засобів для існування та проживання ОСОБА_1 .

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 3620-3641/П-02/8-1200/21 від 09.09.2021 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії померлого годувальника, у зв`язку з наданням неповного пакету документів, необхідного для призначенні пенсії та запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення відповідного факту (а.с. 18).

У поясненні на заяву про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, Головне управління ПФУ України в Луганській області, просить відмовити у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника. Зазначає, що не доведено обставини, які б свідчили про те, що вона перебувала на утриманні чоловіка. ОСОБА_1 не надано доказів що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і що померлий чоловік був спроможний її надати. Також, ОСОБА_1 не надано доказів про те, що ОСОБА_2 дійсно надавав їй допомогу і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої (а.с.32-36).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Стосовно доводів представника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про недоведеність надання чоловіком заявника їй допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування який свідчить про відсутність правових підстав для встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого, суд зазначає наступне.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Заявник ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 , були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи на підконтрольній території України. Однак при цьому реєстрація місця проживання залишилася на тимчасово непідконтрольній українській владі території: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік заявниці помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 24.04.2019. Відповідно до свідоцтва про смерть, місце смерті ОСОБА_2 - смт. Сєверний, м. Сорокине, Луганська область, тобто тимчасово окупована територія України. Отже заявник позбавлена можливості надати до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області відповідні довідки з органів місцевого самоврядування щодо її спільного проживання з ОСОБА_2 , на день його смерті, на які посилається заінтересована особа.

Довідка № 354, видана 17 травня 2021 року та акт про фактичне місце проживання з померлим № 14 від 17 травня 2021 року виданий Комунальним підприємством «Краснодонське житлово - експлуатаційне управління», яка видана за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, та копія відмітки про місце проживання у паспорті громадянина України в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня 2016 року, місто Краснодон та Краснодонський район Луганської області перейменовано у м. Сорокине та Сорокинський район Луганської області

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в довідці та акті про фактичне місце проживання з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Таким чином, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Тому довідка та акт про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виданий на тимчасово окупованої території України, не створює правових наслідків, але в той же час він містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджуються обставинами викладеними в заяві заявника.

Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме отримані виплати чоловіком були основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_2 була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76-80, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утримані, представник заявника - адвокат Пономаренко Наталія Микролаївна, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на утриманні свого чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2021 року

Суддя : В.О. Половинка