Справа № 599/1728/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О. П., за участю представника відповідача Гуцалюка Андрія Романовича, розглянувши в м. Зборові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке після проведених змін до Статуту банку, затверджених постановою КМУ від 06.04.2011 року №502 перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №23, згідно якого банк надав йому кредит на споживчі цілі в сумі 29 700,00 доларів США зі сплатою 14 % річних та відповідач зобов`язався повернути кредит не пізніше 19.03.2013 року. Надання кредиту здійснювався одноразово готівкою.

З метою забезпечення виконання кредитного договору № 23 від 19.03.2008 року між Банком та ОСОБА_2 19 березня 2008 року укладено Договір застави транспортного засобу № 910 та Договір майнової поруки № 1. Предметом застави за цим договором є рухоме майно, а саме: транспортний засіб сідловий тягач - Е, марки DAF 95XF 380) 2000 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕП УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 15.03.2008 року.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся із позовною заявою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про дострокове стягнення боргу з позичальника. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року у справі № 2-379/11 задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_1 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 23 від 19.03.2008 року в сумі 29829,05 доларів США, що згідно офіційного НБУ долара до гривні становить 237239,38 грн шляхом звернення стягнення на рухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності та передане ним згідно Договору застави транспортного засобу № 910 від 19.03.2008 року, зокрема, на транспортний сідловий тягач - Е, марки DAF 95XF 380) 2000 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕП УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 15.03.2008 року.

На день звернення з позовом до суду заборгованість позичальника по даному рішенні суду не виконана, залишок заборгованості по тілу кредиту становить 23 267,00 доларів США та заборгованість по процентах 1 577,56 доларів США.

Звертає увагу суду на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) коли після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, що вважає беззаперечним правом кредитора.

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 23 від 19 березня 2008 року за період з 18 серпня 2018 року по 18 серпня 2021 року становить 2240,09 доларів США з них: 2097,85 доларів США - 3% річних по простроченому основному боргу та 142,24 доларів США - 3% річних по прострочених процентах, яку позивач просить стягнути, а також судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору при подачі позову в суд.

Представник позивача в суд не з`явилася подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача 12 жовтня 2021 року на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, з тих підстав, що 14.01.2011 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі №2-379/11, яким задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_1 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №23 від 19.03.2008 року в сумі 29 829,05 доларів США, що є еквівалентом 237 239,38 грн шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яке належить ОСОБА_2 . Передувала такому позову письмове повідомлення - вимога від 06.07.2010 №19- 03/1500 адресована ОСОБА_1 , згідно якої його заборгованість за кредитним договором становила 26831,50 доларів США.

Вважає, що три відсотки річних позивач у справі мав право стягувати лише в межах строку від моменту неповернення всієї суми позики до моменту звернення до суду з даним позовом, який подано 01.11.2010 року.

Разом з тим, 11.04.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» знову звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 21.06.2018 року у справі №2-379/11 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення. Разом з тим, в мотиваційній частині ухвали суд зазначив, що відповідно до матеріалів справи №2-379/11 ОСОБА_1 є відповідачем у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу. Що черговий раз підтверджує позицію сторони відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Зборівського районного суду від 04.08.2018 у справі №599/549/18 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредиту в розмірі 24 844 доларів США та 93130 гривень пені. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17.12.2018 року скасовано рішення Зборівського районного суду та постановлено нове, яким в задоволенні позову відмовлено, так як банком пропущено трирічний строк для захисту свого порушеного права. Апеляційний суд зазначив, що: «06.07.2010 начальник філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» надіслав ОСОБА_1 письмове повідомлення - вимогу про усунення порушень, відповідно до якої зобов`язав останнього погасити прострочену заборгованість перед банком в розмірі 29829,05 доларів США із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Отже з часу пред`явлення позову відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України почався перебіг позовної давності. Трирічний строк для звернення до суду закінчується 01.11.2013».

Ухвалою Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №599/549/18 ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Вважає, що банк звернувся до суду з даною вимогою після спливу трирічного строку, визначеного ст.264 ЦК України, подав заяву про застосування позовної давності та у задоволенні позову просить відмовити.

Звертає увагу суду, що у позові ПАТ «Державний ощадний банк України» посилається на висновки, до яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №444/9519/12 викладених у постанові від 28.03.2018 року.

Сторона відповідача повністю погоджується з тим, що зазначено в даній постанові суду. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, після того, як кредитор надіслав позичальнику вимогу про повне і дострокове повернення суми позики, змінюється строк повернення кредиту, а отже кредитор не вправі нараховувати строкові проценти, передбачені кредитним договором. В цього моменту кредитор може нараховувати лише неустойку в розмірі 3% річних з моменту отримання вимоги до моменту звернення до суду з позовом. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Постановою Тернопільського апеляційного суду встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду, вважає, що така обставина не потребує доказування в даній цивільній справі, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України.

Просить суд, так як згідно ст.266 ЦК України позовна давність спливла щодо основної вимоги (стягнення тіла та відсотків за кредитом) і відповідно позовна давність спливла до додаткової вимоги (стягнення трьох відсотків річних), то в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо стягнення з ОСОБА_1 3 відсотків річних в сумі 2 240,09 доларів США відмовити повністю.

Представником позивача 25 жовтня 2021 року надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що наведені доводи у відзиві є безпідставними, не підтверджені належними доказами та такі, що не відповідають обставинам справи, так як відповідно до частини другої статті 625 ЦК України отримані гарантії є беззаперечним правом кредитора, тому вимоги АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення 3% річних від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.

Представником відповідача 01.11.2021 року подано заперечення за результатами ознайомлення з відповіддю на відзив, в яких обґрунтовано та зазначено, що так як позовна давність спливла щодо основної вимоги (стягнення тіла та відсотків за кредитом) така позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення трьох відсотків річних), а тому просить суд застосувати позовну давність до вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо стягнення з ОСОБА_1 трьох відсотків річних в сумі 2 240,09 доларів США і з цих підстав відмовити в позові.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення представника відповідача на неї, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 23 від 19.03.2008 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 29 700, 00 доларів США із сплатою 14% річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 19.03.2013 року (а.с.10-12). Позивачем змінено організаційно-правову форму, у зв`язку із чим змінено найменування на Публічне Акціонерне товариство Державний ощадний банк України, що стверджується копією витягу зі Статуту АТ Державний ощадний банк України, копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань; копією Відомостей ЄДРПОУ. (а.с.6-9).

Для забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору № 23 від 19.03.2008 року із ОСОБА_2 19 березня 2008 року укладено Договір застави транспортного засобу № 910 та Договір майнової поруки № 1. Предметом застави за цим Договором є рухоме майно, а саме: транспортний засіб сідловий тягач - Е, марки DAF 95XF 380) 2000 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕП УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 15.03.2008року( а. с.13-19).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року в цивільній справі № 2-379/11 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 23 від 19.03.2008 року в сумі 29 829,05 доларів США, що згідно офіційного НБУ долара до гривні становить 237239,38 грн. шляхом звернення стягнення на рухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності та передане ним згідно Договору застави транспортного засобу № 910 від 19.03.2008року, а саме: транспортний сідловий тягач - Е, марки DAF 95XF 380) 2000 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕП УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 15.03.2008року, (а. с. 20-21).

Передувала такому позову письмове повідомлення - вимога від 06.07.2010 року №19- 03/1500 адресована відповідачу ОСОБА_1 (а.с.43), згідно якої станом на 06.07.2010 року заборгованість останнього за кредитним договором становить 26831,50 доларів США, як свідчить з тексту позову, який подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 01.11.2010 року. Отже, три відсотки річних позивач у справі мав право стягувати лише в межах строку від моменту неповернення всієї суми позики до моменту звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказана стаття цивільного кодексу регламентує порядок стягнення з боржника як основної заборгованості так і санкцій за порушення грошового зобов`язання.

При цьому сума трьох процентів річних повинна стягуватись одночасно з стягненням основної суми заборгованості. Тобто за період з моменту надсилання вимоги про повне дострокове стягнення всієї заборгованості та до моменту пред`явлення до суду відповідного позову. Одночасно на кредитора покладено обов`язок надіслати позичальнику вимогу із зазначенням суми заборгованості та суми трьох процентів річних від простроченої суми.

Разом з тим, 11.04.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» знову звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 23 від 19.03.2008 року в Зборівський районний суд Тернопільської області, цивільна справа 599/549/18.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року в цивільній справі 599/549/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», яким стягнуто з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №23 від 19 березня 2008 року в сумі 23267 доларів США та 269877,17 грн заборгованість по пені, 1577,56 доларів США заборгованість за процентами та судові витрати скасовано (а.с.50-51).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року в цивільній справі 599/549/18 встановлено, що позивач за захистом порушеного права звернувся в суд з позовом 11 квітня 2018 року - по спливу 01.11.2013 року позовної давності. За таких обставин у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, а тому рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов від 04 липня 2018 року, скасовано, (а.с.52-54).

Відповідач 12 жовтня 2021 року подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так як постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року в цивільній справі 599/549/18 встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду, а тому дана обставина не потребує доказування в даній цивільній справі.

Відповідно до ст.266 ЦК України з спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, оскільки позовна давність спливла щодо основної вимоги (стягнення тіла та відсотків за кредитом), то така позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення трьох відсотків річних), а тому

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23 від 19 березня 2008 року в сумі 2 097,85 доларів США - 3% річних по простроченому основному боргу та 142,24 доларів США - 3% річних по прострочених процентах, у зв`язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки останньому в позові відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 200, 206, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 27 листопада 2021 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В. Г.