Справа № 214/8483/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гринь Н.Г.,

секретар судового засідання - Гливук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою 09.12.2020 року, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти за останні три роки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначила, що вона 09.09.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2015 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона купує одяг, іграшки, годує, займається оздоровленням дитини, витрачаючи значні кошти. Відповідач з моменту розірвання шлюб матеріально їй не допомагає дитину не утримує, взагалі не цікавиться її станом здоров`я. Її прохання надати допомогу безрезультатні. Відповідач є здоровою працездатною особою, постійно виїжджає на заробітки до країн Європи. У відповідача на утриманні нікого не має, тому вважає, що він зобов`язаний сплатити аліменти на користь їх дитини за останні три роки та до досягнення нею повноліття.

Представник позивача ОСОБА_4 надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнають частково, а саме в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки від доходів з дати подання позову, а за останні три роки не визнають.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2015 року (а.с. 6).

За період шлюбно-сімейних стосунків у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

07 липня 2017 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 13).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що дочка, проживає з нею та після розірвання шлюбу із відповідачем перебуває на її утриманні, що підтверджується Актом складеним зі слів сусідів від 18.11.2020 року, затвердженого головою правління ОСББ «Співдружності 24» (а.с. 7) .

Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_1 та обґрунтованості пред`явлених нею вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 статті 15 СК України встановлено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Спір у справі виник стосовно неналежного виконання ОСОБА_2 обов`язку по утриманню малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини.

Способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України є: домовленість між ними; сплата за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У силу положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як передбачено ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач ОСОБА_2 є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки, а також враховуючи позицію відповідача визнання позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини з дати подання позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.12.2020 року та до досягнення донькою повноліття.

Однак, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що протягом всього часу після припинення стосунків з ОСОБА_2 , вона вживала заходів щодо вирішення з ним питання надання матеріальної допомоги на утримання доньки, однак в добровільному порядку відповідач аліменти він не сплачував, у зв`язку з чим вона просить стягнути з нього аліменти за минулий час в межах 3-х років (за останні три роки), що передували пред`явленню нею даного позову.

Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_1 та обґрунтованості пред`явлених нею вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ч.2 ст.191 СК України вказано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналізом цієї ч.2 ст.191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, встановлених законом. Позивач повинен надати суду докази: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Таким чином, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подавав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Не можна відмовитися від права на одержання аліментів, однак його можна не здійснювати. В цьому полягає право розпорядницької ініціативи сторін у відносинах з утримання.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст.77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б свідчили про вжиття позивачем заходів для одержання аліментів з відповідача спроб встановити місце проживання, його місце роботи, укласти з ним договір про сплату аліментів тощо, а також в підтвердження факту її неодноразових звернень до відповідача з вимогами про надання аліментів на утримання доньки нею не надано, а пред`явлені нею вимоги фактично ґрунтуються на припущеннях. Крім того, з вимогою про стягнення аліментів до суду після припинення шлюбних відносин вона не зверталася.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 за власним бажанням не реалізувала право на одержання аліментів, а відповідач не створював до цього перешкод, аліменти за минулий час не можуть бути стягнені.

З огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час в межах трьох років за недоведеністю.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред`явлення майнової вимоги про стягнення аліментів, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 у дохід держави.

В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У решті вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчі листи для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін :

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Гринь