Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3322/20
Номер провадження2/711/499/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Придніпровський районний суд міста Черкаси

у складі: головуючого судді Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання Зайцева О.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Черкаської міської ради , як органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020 Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення останньої батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття.

Свій позов мотивують тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітнього внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2013 року відповідачку було позбавлено батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В судовому засіданні було доведено, що відповідачка зловживала алкогольними напоями, протягом тривалого часу ухилялася від виховання дитини, її утримання та лікування. Гроші, які отримувала від держави, використовувала на задоволення власних потреб, не створила умов для проживання дитини.

19.06.2018 року до служби у справах дітей надійшло звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 , про те, що в квартири АДРЕСА_2 проживає малолітня дитина, батьки якої неналежним чином виконують батьківські обов`язки. В результаті проведено перевірки, факти викладені в зверненні, частково підтвердились. Родина була взята під контроль служби у справах дітей, а з відповідачкою було проведено профілактичні бесіди та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків.

12.07.2018 року працівниками патрульної поліції отримано виклик та за адресою АДРЕСА_3 було виявлено ОСОБА_1 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не могла здійснювати догляд за малолітнім.

16.07.2018 фахівцями служби у справах дітей повторно відвідано родину ОСОБА_4 . Квартира перебувала в антисанітарному стані, малолітній був брудний та голодний. З метою мінімізації складних життєвих обставин родину було передано під соціальний супровід Черкаського міського ЦСССДМ.

В серпні 2018 року до служби надійшло колективне звернення сусідів родини ОСОБА_4 , де зазначалось, що мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки щодо малолітнього сина, продовжує зловживати алкогольними напоями, гроші, які отримує від держави використовує на задоволення власних потреб.

15.08.2018 фахівцями служби ОСОБА_1 виявлена за місцем проживання у стані алкогольного сп`яніння, поводилась агресивно, на запитання реагувала неадекватно. Квартира перебувала в занедбаному стані, відсутні продукти харчування, малолітній брудний, недоглянутий, голодний. На відповідачку працівниками ювенальної превенції було складено адміністративний протокол в порядку ч. 1 ст. 184 КпАПУ.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.09.2018 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАПУ, звільнено судом від адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 отримала усне зауваження від суду.

Інформація щодо нецільового використання ОСОБА_1 коштів, які вона отримує на дитину, була направлена до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. За повідомленням департаменту від 05.09.2018 №9901/285/01-9 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги при народженні дитини.

В березні 2019 року ОСОБА_1 залишила малолітнього ОСОБА_5 на тривалий час без нагляду, голодного, брудного та хворого. У зв`язку з неможливістю встановити місце перебування матері, 19.03.2019 працівниками правоохоронних органів щодо дитини було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинута та знайдену дитини та її доставку, та влаштованого малолітнього ОСОБА_5 до КНП «Черкаська міська дитяча лікарня Черкаської міської ради».

26.03.2019 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №324 малолітньому ОСОБА_6 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та з квітня 2019 року він перебуває в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини Черкаської обласної ради».

22.01.2020 на засіданні Комісії було розглянуто заяву ОСОБА_1 про повернення малолітнього ОСОБА_2 на виховання в родину. Встановлено, що відповідачка не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, не створила умов для повноцінного проживання та виховання малолітнього. За свідченнями сусідів в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 , постійно чути галас, крики, мешканців цієї квартири бачать в нетверезому стані.

Відповідно до інформації Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 26.12.2019 №933, ОСОБА_1 13.11.2019 знята з соціального супроводу із негативним результатом, у зв`язку з невиконанням умов договору.

Члени Комісії ухвалили рішення про недоцільність повернення малолітнього ОСОБА_5 на виховання в родину матері ОСОБА_1 та доцільність позбавлення її батьківських прав.

На підставі викладеного просили позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на користь дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його утримання, з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття

Ухвалою суду від 26.05.2020 року позовну заяву Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підтовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

Ухвалою суду від 15.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Підтвердила обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не подала.

При розгляді справи за відсутності відповідача, суд враховує, що справа неодноразово відкладалась через неявку відповідачки в судове засідання, яка належними чином повідомлялась про дати, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації, які були нею отримані, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, а також шляхом особистого повідомлення відповідачки та написання нею власноручно розписок про ознайомлення з датою розгляду справи. Крім того 21.12.2020 року працівниками служби у справах дітей було відвідану відповідачку по місцю її проживання та повідомлено про день, час та місце розгляду даної справи, проте вона категорично відмовилась отримувати судову повістку.

В підготовчому судовому засіданні 22.07.2020 ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову, при цьому посилалась на те, що вона стане шлях виправлення, наведе лад в квартирі та працевлаштується.

Суд вивчивши заяву позивача, дослідивши письмові докази надані позивачем, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , про що 15.12.2016 у Придніпровському районному у місті Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 1411. Його батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . При цьому, відомості про батька ОСОБА_8 записані відповідно до ч .1 ст. 135 СК України.

12.07.2018 року працівниками патрульної поліції складено рапорт, в якому зазначено, що 12.07.2018 отримано виклик та за адресою АДРЕСА_3 було виявлено ОСОБА_1 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не могла здійснювати догляд за малолітнім. Вказаний рапорт було направлено до Служби у справах дітей Черкаської міської ради.

В серпні 2018 року до служби надійшло колективне звернення сусідів родини ОСОБА_4 , що проживають в будинку АДРЕСА_1 , де зазначалось, що мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки щодо малолітнього сина, продовжує зловживати алкогольними напоями, гроші, які отримує від держави використовує на задоволення власних потреб.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.09.2018 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАПУ, звільнено судом від адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 отримала усне зауваження від суду.

19.03.2019 працівниками правоохоронних органів щодо дитини ОСОБА_2 було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинута та знайдену дитини та її доставку, та влаштованого малолітнього ОСОБА_5 до КНП «Черкаська міська дитяча лікарня Черкаської міської ради».

Відповідно до листа Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 26.12.2019 №933, ОСОБА_1 13.11.2019 знята з соціального супроводу із негативним результатом, у зв`язку з невиконанням умов договору.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №324 від 26.03.2019 малолітньому ОСОБА_6 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та з квітня 2019 року він перебуває в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини Черкаської обласної ради». На повному державному утриманні.

23.01.2020 Виконавчим комітетом Черкаської міської ради було надано висновок про недоцільність повернення малолітнього ОСОБА_5 на виховання в родину матері ОСОБА_1 та доцільність позбавлення її батьківських прав. Зокрема було встановлено, що відповідачка не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, не створила умов для повноцінного проживання та виховання малолітнього. За свідченнями сусідів в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 , постійно чути галас, крики, мешканців цієї квартири бачать в нетверезому стані.

Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування 30.03.2020 надав висновок № 1173/30-03-03 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому комісією встановлено, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню сина. Протягом тривалого часу мати свідомо діє всупереч інтересам малолітнього, тим самим позбавила його права на належне батьківське виховання та утримання.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку передбачений ст.150 СК України.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 166 СК України, - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України визначено, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином у судовому засіданні за результатами дослідження доказів наданих позивачем, встановлено що відповідач свідомо ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_9 . Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, протягом тривалого часу не приймає участі у житті сина, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує йому необхідного матеріального утримання, не спілкується із сином, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі.

Крім того суд враховує, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2013 року ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_10 2011 року народження. Підставами для цього слугувало зловживання ОСОБА_1 алкогольними напоями, ухилення від виховання, утримання та лікування дитини, що знайшло підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи, про що вказано в рішенні суду.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 свідомо не бажає ставати на шлях виправлення та веде аморальний спосіб життя, ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини.

Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками щодо сина ОСОБА_9 є наслідком винної поведінки відповідача. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_2 буде суперечити інтересам дитини.

Суд погоджується із Висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

А тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Також з урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду та вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини також підлягають задоволенню та необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_9 , на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2020 (дата звернення до суду з позовом) і до 05.12.2034, тобто до повноліття ОСОБА_2 .

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», - судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 908 грн.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141, 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 353, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування - задоволити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2020 і до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до повноліття ОСОБА_2 .

Рішення суду в межах суми стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі по 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення суду складено 05.02.2021.

Головуючий: О. Г. Казидуб