Справа № 367/8377/20
Провадження №2/367/3033/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 листопада 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь 14 428, 38 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 38 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним прапопорушенням, 100 (сто тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 грудня 2019 року вироком Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки. Цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди задоволено повністю, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 428 грн. 38 коп. Цивільний позов в частині завданої моральної шкоди задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн. ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.Під час провадження з перегляду вироку в апеляційному порядку, обвинувачений та його захисник подали клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. У судовому засіданні ОСОБА_2 було роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності у відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КК України є нереабілітуючою обставиною і у разі якщо останній бажає довести свою невинність у вчинені кримінального правопорушення, то має бути розглянута апеляційна скарга. 03.12.2020 року Київським апеляційним судом розглянуто клопотання та задоволено його у зв`язку із чим вирок Ірпінського міського суду Київської області від 02.12.2019, щодо ОСОБА_2 скасовано, на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрито.Позивач вказує, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 ,вона зазнала матеріальної шкоди в розмірі 14 428 (чотирнадцять тисяч

чотириста двадцять вісім) гривень 38 коп.

ОСОБА_1 зазначає, що, окрім фізичної та матеріальної шкоди, їй також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданням, що спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, побоювання щодо майбутнього стану життя. Оскільки позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні, впродовж всього періоду лікування вона почувалася незручно, дискомфортно та була змушена пристосовуватися до негативних умов існування. Реабілітаційний період змусив її постійно приймати ліки та препарати для видужування та покращення свого здоров`я, з моменту заподіяння їй тілесних ушкоджень та на протязі тривалого часу вона не могла виконувати фізичні навантаження та займатись будь-якою фізичною роботою. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що вона є жінкою пенсійного віку, а ОСОБА_2 , який по віку годиться їй у сини, вчинив хуліганські дії у відношенні неї прилюдно, в місці, де позивач постійно проживає та де її всі знають, що призвело до сильних душевних хвилювань. Крім того, весь процес досудового розслідування, ОСОБА_2 постійно затягував: не з`являвся до органів досудового розслідування, а потім суду. Вся ця ситуація спричинила порушення звичного життєвого укладу позивача, тому що у неї з`явилася необхідність відстоювати свої права у досудовому та судовому порядку, витрачати на це багато свого часу та коштів.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду найшла заява про розгляд справи у її відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечую.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вироку Ірпінського міського суду Київської області від 02.12.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди задоволено повністю, стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 428 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 38 коп. Цивільний позов в частині завданої моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч) грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнана потерпілою.

Згідно ухвали Київського апеляційного суду від 03.12.2020 задоволено клопотання захисника обвинуваченого, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасовано, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито. При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності з реабілітуючих обставин.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України).

Відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, має важливе значення для усунення наслідків такого правопорушення та поновлення порушених прав громадянина. Саме тому особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право на її відшкодування. Реалізувати це право можна шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до початку судового розгляду. Особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Право звернутися з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням має лише потерпілий від кримінального правопорушення або особа, яка має право діяти від його імені.

Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду (стаття 1166 ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною першою статті 1167 цього ж Кодексу, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Системний аналіз цих положень закону дає підстави констатувати, що цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність, шкода, вина, причинний зв`язок.

Всі ці умови знайшли підтвердження у вироку, яким констатовано заподіяння відповідачем позивачеві тілесних ушкоджень у вигляді підшкірної гематоми ділянки правої щоки, садна правої щоки, підшкірної гематоми тім`яно-потиличної ділянки праворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. І хоча вказаний вирок в подальшому був скасований ухвалою Київського апеляційного суду від 03.12.2020, фактично встановлено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки останнього звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14 428, 38 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 38 коп. підлягає повному задоволенню, оскільки його розмір підтверджується актом про надані послуги (а.с.8) та видатковою накладною від 26.10.2017 (а.с.9)

Що стосується позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кінцевою метою будь-якого звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями. Саме відновлення справедливості та принаймні мінімальну компенсацію за втрати, яких зазнав потерпілий, і можна вважати основною метою судового процесу та права як соціального регулятора в цілому. Але перед тим, як визначитися із компенсацію, цілком очевидно, треба чітко встановити розмір реально нанесеної шкоди.

Під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому доведенню підлягають : наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд вважає, що винуватість відповідача у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, є встановленою судовим рішенням. Отже, судом приймається до уваги, що позивач, тобто потерпіла ОСОБА_1 , зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Тобто факт заподіяння моральної шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача ОСОБА_2 та настанням шкідливих для позивача наслідків доведені.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість душевних та фізичних страждань позивача, яка дійсно зазнала фізичного болю, стресу, порушення нормального способу життя.Тому відшкодування моральної шкоди у сумі 60000 грн., на думку суду, буде відповідати вимогам розумності та справедливості, і за даних конкретних обставин не може вважатися ні заниженою, ні завищеною чи надмірною.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

ОСОБА_1 зазначає, що вартість витрат, пов`язаних із розглядом справи складає 50000 грн., які понесено у зв`язку із отриманням правничої допомоги та необхідністю залучення представника потерпілої у кримінальному процесі.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Враховуючи, що позивачем та його представником не доведено обґрунтованості розміру судових витрат, зокрема не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, договорів, рахунків тощо, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, в частині стягнення інших судових витрат, заявлених позивачем відмовити.

Керуючись статтями 259, 263 ЦПК України, статями 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) 14 428 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 38 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) 60 000 (шістдесят тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1914, 10 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук