У Х В А Л А

про відмову у роз`ясненні судового рішення

03 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Джуги С.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, заяву Першої Ужгородської нотаріальної контори про роз`яснення постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі № 308/11781/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, уточнивши позовні вимоги, остаточно просила визнати за нею право власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2018 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено мотивувальну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2018. Резолютивну частину рішення залишено без змін.

Дану постанову апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що сума першого внеску, а також вступного внеску до ЖБК «ТРИАДА» за квартиру в кооперативному будинку було сплачено мамою позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 в розмірі 3228 рублів та 50 рублів відповідно (а.с.201, 202 т. 1). Зазначені внески зроблено ОСОБА_4 до реєстрації нею шлюбу з ОСОБА_2 , а відтак є її особистим майном і на цю суму може бути збільшена її частка в паєнагромадженні.

Згідно книги обліку членів кооперативу ЖБК «ТРИАДА» загальна сума сплати за квартиру складає 10760,00 рублів, а відтак внесені ОСОБА_5 3278,00 рублів особистих коштів складають 30% (3/10) від загальної вартості.

Інша частина квартири є спільною власністю подружжя ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_2 .

Згідно заповіту, складеного 18.12.2015, посвідченого державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-237, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті всю належну їй на праві приватної власності частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 (крім частки у квартирі, яка є особистим майном померлої ОСОБА_6 ) фактично ще претендує, як спадкоємець за померлою матір`ю ОСОБА_6 , і на її частку у спільному майні подружжя, однак така частка (в тому числі її розмір) не була предметом позову у даній справі.

Також було встановлено, що згідно матеріалів спадкової справи №130/2016, заведеної за померлою ОСОБА_6 , ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

При цьому визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Наведені обставини стали підставою для зміни мотивувальної частини рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2018 в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

20.01.2021 на адресу Закарпатського апеляційного суду надійшла заява від Першої Ужгородської нотаріальної контори, в особі її завідувача Митровки В.М., про роз`яснення постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019 у справі № 308/11781/16-ц, у якій заявник просить роз`яснити резолютивну частину рішення в частині того, що саме мав суд на увазі, коли постановив змінити мотивувальну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2018 та які вимоги необхідно виконати шляхом їх цитування.

У поданій заяві посилається на те, що в резолютивній частині рішення є не зовсім зрозумілим те, чи є наявна частка особистої власності померлої у квартирі, чи квартира в цілому належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Необхідності викликати в судове засідання учасників справи колегія суддів не вбачала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана заява про роз`яснення судового рішення не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно із положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладено в ухвалі від 13.07.2016 року по справі № 21-452іп16, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019 змінено саме мотивувальну частину рішення Великоберезнянського районного суду від 11.06.2019 в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому резолютивну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2018 про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 залишено без змін.

Тобто, пред`явлена матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_1 (про визнання за нею права власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 ) не була задоволена.

Відтак постанова Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019, про роз`яснення якої подано заяву, не підлягає примусовому виконанню, вона не допускає кількох варіантів тлумачення, ця постанова є мотивованою, чіткою і зрозумілою, тому відсутні підстави для роз`яснення цього судового рішення.

Необґрунтованим є посилання Першої Ужгородської нотаріальної контори, в особі її завідувача Митровки В.М., на те, що з резолютивної частини судового рішення не зрозуміло те, чи є наявна частка особистої власності померлої ОСОБА_6 у квартирі, чи квартира в цілому належить подружжю, оскільки відповідне мотивування наведено у мотивувальній частині постанови.

З урахуванням вказаного, у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.01.2019 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 271 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Першої Ужгородської нотаріальної контори про роз`яснення постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі № 308/11781/16-ц відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.

Головуюча:

Судді: