У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2021 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Микитюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Корпорація з поводження з небезпечними відходами, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Корпорація з поводження з небезпечними відходами. Скарга обґрунтована тим, що у серпні 2021 року заявник звернувся до нотаріуса з метою укладення договору купівлі -продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , яка належна йому на праві спільної часткової власності на підставі Договору дарування. Саме тоді заявнику стало відомо, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про існування обтяження щодо заявника, у вигляді арешту нерухомого майна. Об`єктом обтяження було вказано невизначене майно, все нерухоме майно. Таким чином, нотаріусом було відмовлено у посвідченні договору купівлі -продажу до моменту зняття арешту. Представник заявника двічі зверталась до виконавчої служби з адвокатським запитом, з метою отримання інформації щодо виконавчого провадження, яке було відкрито на ім`я ОСОБА_1 та зняття арешту з майна, на що двічі отримала відповідь, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 9409951 з примусового виконання виконавчого листа від 11.09.2008 № 2-2235 виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Корпорації з поводження з небезпечними відходами боргу 8099,90 грн. 07.10.2008 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 15.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до ч.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). Додатково повідомлено, що надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення та більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно до розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України від № 1829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки. Таким чином, оскільки у досудовому порядку вирішити питання про зняття арешту не вдалось, при цьому, виконавче провадження, відкрите відносно заявника, завершене, виконавчий документ повернутий стягувачеві відповідно до ч. 2 ст. 47 «Про виконавче провадження» (стара редакція), крім того, існування даного арешту не дає заявнику права розпоряджатись власним майном, а тому заявник звернувся до суду із даною скаргою.

Ухвалою судді від 11.11.2021 року було прийнято скаргу до провадження та призначено судове засідання.

Представник Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник стягувача: Корпорація з поводження з небезпечними відходами у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу на підставі наявних письмових доказів.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зі змісту скарги, заявник посилається на те, що випадково дізнався, що відносно нього відкрите виконавче провадження, внаслідок чого були здійснені заходи накладення арешту на все його майно. Накладення арешту унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі -продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , яка належна йому на праві спільної часткової власності на підставі Договору дарування.

Представник заявника -Адвокат Ірина Бондаренко двічі зверталась з адвокатськими запитами, датованими 18.10.2021 та 26.10.2021, до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з метою з`ясування інформації про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та проханням зняти арешт з майна. На що отримала відповідь наступного змісту: «Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(далі - Відділ) розглянув Ваш адвокатський запит від 18.10.2021 за результатами

розгляду якого повідомляємо наступне.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 9409951 з примусового виконання виконавчого листа від 11.09.2008 № 2-2235 виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Корпорації з поводження з небезпечними відходами боргу 8099,90 грн.

07.10.2008 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

15.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до ч.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція).

Додатково повідомляємо, що надати матеріали виконавчого провадження для

ознайомлення та більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно

до розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України від № 1829/5 від 07.06.2017

«Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної

виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих

документів становить 3 роки».

За результатами встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент вчинення оспорюваної дії) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент вчинення оспорюваної дії) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення оспорюваної дії) визначено, що дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону (який діяв станом на 15.02.2012) виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку цього майна виявились безрезультатними.

Згідно ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент закриття виконавчого провадження № ВП 9409951, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Частиною другою ст. 50 Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять належних та достовірних доказів щодо кінцевого процесуального документа прийнятого Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в ході примусового виконання виконавчого листа від 11.09.2008 № 2-2235 виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Однак, із змісту листів Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наявних у матеріалах справи вбачається, що на даний час виконавче провадження відносно заявника (боржника) ОСОБА_1 знищене за закінченням термінів зберігання, 15.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», інформація, що стягувач повторно звертався з виконавчим документом у суду відсутня, а тому необхідність у накладенні арешту нерухомого майна заявника відпала.

Відтак, з огляду на приписи діючого законодавства суд керуючись статтею 41 Конституції України та частиною першою статті 321 ЦК України дійшов до переконливого висновку про неправомірність бездіяльності Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), після звернення заявника (боржника) із проханням скасування накладеного арешту.

Згідно частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення скарги боржника.

Керуючись ст.ст. 76 - 81, 89, 259 - 261, 353 - 354, 450 - 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Корпорація з поводження з небезпечними відходами -задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно) боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому проваджені № 9409951;

Зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно) боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 03.12.2021.

Суддя: