КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 25 вересня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), укладено договір банківського вкладу № SАМDN6585 «Стандарт» на суму 50 000,00 дол. США зі сплатою 7 % річних строком до 25 березня 2014 року, з правом пролонгації договору.

Також 06 лютого 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу № SАМDNWFD600 «Стандарт» на суму 100 000,00 дол. США зі сплатою 8 % річних строком до 06 травня 2015 року, з правом пролонгації договору.

26 лютого 2016 року вона направила на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву про розірвання договорів депозиту та повернення внесених сум вкладів, нарахованих відсотків, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконало взяті на себе зобов`язання та не повернуло зазначені кошти.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь 175 891,79 дол. США, що складається із суми вкладів та нарахованих на них відсотків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що немає доказів наявності на цей час вкладених позивачем коштів та нарахованих процентів за договором банківського вкладу, та доказів того, що вони позивачеві не повернені, неможливості відповідача та його відокремлених підрозділів здійснювати свою банківську діяльність на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. З посиланням на законодавство Російської Федерації суд зробив висновок про можливість отримання позивачем коштів за вказаними банківськими вкладами, розміщеними на відповідних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», від некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» (Російська Федерація).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводів

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Титаренко Д.С. просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що тимчасова окупація Автономної Республіки Крим та незаконне захоплення майна кримських відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» з боку Російської Федерації не можуть слугувати законними підставами для відмови у позові та звільнення банку як юридичної особи від виконання своїх обов`язків за договорами банківських вкладів.

Договори банківських вкладів укладені з юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки сама по собі філія не виступає і не може виступати самостійно в цих правовідносинах. Захоплення майна філії третіми особами не звільняє юридичну особу ПАТ КБ «ПриватБанк» від обов`язків за договорами банківського вкладу.

Судом неправильно застосовано норми ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно якої відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави України, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям,особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Ця норма підлягає застосуванню у відносинах між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Російської Федерацією та не припиняє дію договорів банківських вкладів, укладених між сторонами справи, враховуючи, що банк продовжує існувати та діяти як юридична особа за законодавством України.

Посилання суду першої інстанції на створення Російською Федерацією «Фонду захисту вкладників», яка начебто взяла на себе виплати вкладникам банку, є безпідставними, оскільки дії окупаційної влади не породжують у позивача обов`язків звертатися до послуг такого Фонду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду подано не було. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Короткий зміст рішень судів апеляційної та касаційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року скасовано і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 січня 2017 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 173 390,03 дол. США. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення процентів за договорами банківського вкладу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення сум вкладів за договорами банківського вкладу залишено без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 року справу призначено судді-доповідачу Голуб С.А.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Титаренко Д.С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

З врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21 липня 2021 року, колегія суддів переглядає правильність висновків рішення суду першої інстанції лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за договорами банківського вкладу.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених колегією суддів межах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

25 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір банківського вкладу «Стандарт» № SАМDN6585 на суму 50 000,00 дол. США зі сплатою 7 % річних, строком до 25 березня 2014 року з правом пролонгації договору.

06 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПриватБанк», в особі Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір банківського вкладу «Стандарт» № SАМDNWFD600 на суму 100 000,00 дол. США зі сплатою 8 % річних, строком до 06 травня 2015 року з правом пролонгації договору.

На виконання вимог цих договорів ОСОБА_1 внесено на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 50 000,00 дол. США та 100 000,00 дол. США.

01 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало заяву ОСОБА_1 про повернення грошових коштів за договорами банківських вкладів та нарахованих на них відсотків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, і норми застосованого права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судоми першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, і доводів апеляційної скарги, з врахуванням висновків Верховного суду у цій справі, зроблених в постанові від 08 липня 2021 року колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не повною мірою відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суду (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Умови договору банківського вкладу повинні передбачати порядок повернення вкладу.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Судом встановлено, що 01.03.2016 відповідачем отримано заяву позивача про повернення грошових коштів та процентів.

Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07 жовтня 2019 року № 20.1.0.0/7-191002/299 розмір відсоткової ставки за вкладами «до запитання» («до вимоги») у дол. США, яка діяла в АТ КБ «ПриватБанк», у період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року складав 1 %.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19) викладено правовий висновок про те, що згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Отже, після закінчення строку дії договору банківського вкладу проценти на суму вкладу нараховуються у розмірі, який відповідає розміру процентів за вкладом «на вимогу», якщо інший розмір процентів не погоджений сторонами.

Таким чином, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення вкладів та/або розірвання договорів депозиту банк має сплатити відсотки за користування цими грошовими коштами в розмірі, визначеному відповідно до вимог статті 1070 ЦК України (постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 757/40017/17-ц (провадження № 61-4249св19), від 22 лютого 2021 року у справі № 757/61112/17-ц (провадження № 61-5331св19), від 21 квітня 2021 року у справі № 199/5331/19 (провадження № 61-16448св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 703/4740/18 (провадження № 61-21829св19)).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитні договори не містять визначеного розміру відсоткової ставки за користування грошовими вкладами в разі неналежного виконання зобов`язань за договорами після закінчення строку їх дії, у зв`язку з чим на підставі частини другої статті 1070 ЦК України після пред`явлення позивачем вперше вимоги про повернення вкладів (26 лютого 2016 року) підлягають стягненню відсотки за ставкою, що зазвичай сплачується банком за вкладом «на вимогу».

Відповідно до п. 12 укладеного договору №SАМDN6585 від 25.09.2013 року, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення або продовження мінімального строку ще не минуло, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців проценти виплачуються за ставкою «до запитання» за фактичну кількість днів, які минули з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору.

Відповідно до п. 13 вказаного договору, якщо клієнт вимагає достроково розірвати договір, а мінімальний строк вкладу вже був продовжений один або більше разів, відсотки за кожні повні 6 місяців виплачуються в повному обсязі. Відсотки за неповні 6 місяців, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються по умовам, викладеним в п. 12 цього договору.

Відповідно до п. 12 договору №SАМDNWFD600 вклад «Стандарт» від 06.02.2014 року, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 3 місяці з дати його оформлення або продовження мінімального строку ще не минуло, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 3 місяці проценти виплачуються за ставкою «до запитання» за фактичну кількість днів, які минули з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору.

Відповідно до п. 13 вказаного договору, якщо клієнт вимагає достроково розірвати договір, а мінімальний строк вкладу вже був продовжений один або більше разів, відсотки за кожні повні 3 місяці виплачуються в повному обсязі. Відсотки за неповні 3 місяці, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються по умовам, викладеним в п. 12 цього договору.

Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2019 №20.1.0.0/7-191002/299, розмір відсоткової ставки по вкладах «до запитання» («до вимоги») у доларах США, яка діяла в АТ КБ «Приватбанк», у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 р. складала 1%.

Таким чином, при визначенні розміру процентів по договору №SАМDN6585 від 25.09.2013 року суд виходить з того, що мінімальний строк вкладу продовжувався протягом дії договору 4 рази. Останній раз таке продовження відбулось 25.09.2015 і договір мав діяти до 25.03.2016. Однак, оскільки позивачка 26.02.2016 року пред`явила вимогу про розірвання договору, проценти за неповні 6 місяців, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються по умовам, викладеним в п. 12 цього договору, тобто з 26.09.2015 року 1% річних, а за період з 25.09.2013 до 26.09.2015 - 7% річних:

- відсотки за повні 6 місяців за ставкою 7% річних за період з 25.09.2013 року по 25.09.2015 року складають 7000 доларів США (50000 доларів США х7% /365х730 днів);

- відсотки за період з 26.09.2015 по 28.03.2016 складають 253,42 долари США (50000 доларів США х1% /365х185 днів).

Всього 7 253,42 долари США (7000 + 253,42).

При визначенні розміру процентів по договору №SАМDNWFD600 вклад «Стандарт» від 06.02.2014 року суд виходить з того, що мінімальний строк вкладу продовжувався протягом дії договору 7 разів. Останній раз таке продовження відбулось 06.02.2016 і договір мав діяти до 06.05.2016. Однак, оскільки позивачка 26.02.2016 року пред`явила вимогу про розірвання договору, проценти за неповні 3 місяці, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються по умовам, викладеним в п. 12 цього договору, тобто з 07.02.2016 року 1% річних, а за період з 06.02.2014 до 06.02.2016 - 8% річних становить:

- відсотки за повні 3 місяці за ставкою 8% річних за період з 06.02.2014 року по 06.02.2016 року складають 16 000 доларів США (100 000 доларів США х8% /365х730 днів);

- відсотки за період з 07.02.2016 по 28.03.2016 складають 136,61 долари США (100 000 доларів США х1% / 365 х 50 днів).

Всього 16 136, 61 доларів США (16 000 + 136,61).

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що окрім стягнення з відповідача на користь позивачки розміру вкладу за обома договорами у розмірі 150000 доларів США, що встановлено постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, на користь позивачки підлягають також стягненню проценти відповідно до наданого розрахунку у розмірі 23390,03 долари США.

Постановою апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року була визначена загальна сума стягнення 173390,03 грн. до якої увійшли і депозити і нараховані проценти. Скасовуючи рішення Київського апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за договорами банківського вкладу, Верховний Суд не зазначив в якому конкретно розмірі стягнення залишається в силі рішення апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, що ускладнить видачу виконавчого листа на виконання постанови Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що є доцільним для подальшої видачі виконавчого листа в цій справі в резолютивній частині постанови суду зазначити загальну суму стягнення, яка складається із депозитів у розмірі 150000 доларів США та процентів у розмірі 23390,03 долари США, що підлягає стягненню, а всього 173390,03 доларів США. Виходячи із загальної суми стягнення також визначити судовий збір.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (98,57%) в розмірі 22 411,85 грн. (6 791,47 грн. + 7 470,62 грн. + 8 149,76 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок НОМЕР_1 , МФО 305299, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 173 390,03 (сто сімдесят три тисячі триста дев`яносто доларів три цента США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок НОМЕР_1 , МФО 305299, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 411,85 грн. (двадцять дві тисячі чотириста одинадцять гривень вісімдесят п`ять копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: