1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 335/5988/21 2/335/2256/2021
03 грудня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» про стягнення заборгованості, -
У червні 2021 року ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Бутко Д.Г., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» було укладено інвестиційний договір № 22-08-2019-8. За умовами інвестиційного договору ОСОБА_1 як Інвестор передає у власність ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» (Виконавцю), а виконавець приймає у власність від інвестора грошові кошти для придбання, встановлення, підключення зарядної станції АЕ-2 (4 шт.) та зарядної станції АЕ-3 (1 шт.) загальною вартістю 403 200 грн., що є еквівалентом 16 000 доларів США за офіційним курсом валют НБУ, встановленим на момент укладення договору та зобов`язується повернути інвестору суму грошових коштів в національній валюті - гривні, що буде еквівалентом 16 000 доларів США за офіційним курсом валют НБУ, встановленим на момент повернення грошових коштів, але не менше суми в гривнях, що була надана інвестором. За умовами договору кожного місяця до 30 числа виконавець виплачує інвестору 2,33% від загальної суми інвестованих коштів. Виконавець зобов`язався повернути інвестору інвестиційні кошти одним платежем в день виплати процентів за останній місяць договору. Згідно п.3.1 Договору термін дії договору встановлено до 30 серпня 2020 року, а щодо фінансових зобов`язань - до повного їх виконання. За прострочення виконання фінансових зобов`язань винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу за кожний день прострочення.
Відповідач частково виконував оплати та після серпня 2020 року виконавець за договором свої зобов`язання виконувати перестав, жодних коштів інвестору більше не сплачував.
Позивач звертався до відповідача із претензією про повернення коштів сплату процентів та виконання інших зобов`язань. Проте вимоги позивача виконані не були, кошти відповідачем не сплачені, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення грошових коштів.
З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» заборгованість по інвестиції в розмірі 16 000,00 доларів США, що становить 440 000 грн., пеню в розмірі 2 040,28 доларів США, що становить 56 107, 70 грн, три відсотки річних в розмірі 388,71 доларів США, що становить 10 689, 53 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 561,85 доларів США, що становить 42 950,86 грн.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, разом із тим, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не подав.
За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 30.08.2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» укладено інвестиційний договір № 22-08-2019-8.
За умовами інвестиційного договору ОСОБА_1 , як Інвестор, передав у власність ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ», як Виконавця, грошові кошти для придбання, встановлення, підключення, налагодження функціонування і обслуговування станції зарядки для електромобілів.
Пунктом 2.3 Договору встановлено, що за користування інвестиційними коштами Виконавець виплачує Інвестору проценти у строки і в розмірі, встановленими цим договором.
Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 30 серпня 2020 року, а щодо фінансових зобов`язань до їх повного виконання.
Відповідно п.4.1. Договору Інвестор передає у власність Виконавця грошові кошти в сумі 403 200 грн., що еквівалентно 16 000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення договору, а Виконавець приймає грошові кошти від Інвестора у власність та зобов`язується повернути Інвестору суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде еквівалентом 16 000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів.
За умовами договору Виконавець протягом строку користування інвестиційними коштами виплачує Інвестору проценти у розмірі 2,33% від загальної суми інвестованих коштів щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок Інвестора з 15 по 30 число кожного місяця наступного за звітним.
Виконавець зобов`язався повернути Інвестору інвестиційні кошти одним платежем в день виплати процентів за останній місяць дії Договору.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 16 000 доларів США у національній валюті, що на день укладення Договору за офіційним курсом НБУ складало 400 370 грн., що підтверджується квитанцією №ПН1751796 від 30.08.2019.
Разом з тим, встановлено, що в порушення умов Інвестиційного договору № 22-08-2019-8 від 30.08.2019 року відповідач свої зобов`язання виконувати перестав, проценти за користування коштами та суму основного боргу не повернув.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
До відносин, які виникли між сторонами, підлягає застосуванню положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України.
Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Станом на час подання вказаного позову до суду, відповідачем зобов`язання за договором інвестиції не виконані, сума заборгованості по інвестиції позивачу не виплачена, що свідчить про те, що відповідач добровільно умови договору не виконує, а відтак у ході судового розгляду цивільної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем своїх зобов`язань за інвестиційний договір № 22-08-2019-8 від 30.08.2019 року.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17. Так, згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно п.4.5. Договору визначено, що розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті України.
Так, відповідно до розрахунку наданого позивачем, сума заборгованості за основним боргом становить 16 000 доларів США, що еквівалентно 440 000 грн., сума заборгованості за пенею становить 2 040,28 доларів США, що еквівалентно 56 107,70 грн., три відсотки річних в розмірі 388,71 доларів США, що еквівалентно 10 689, 53 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 561,85 доларів США, що становить 42 950,86 грн.
Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 5 497,48 грн.
На підстави вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-289, 353-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за інвестиційним договором № 22-08-2019-8 від 30.08.2019 року в розмірі 440 000 (чотириста сорок тисяч) гривень 00 копійок, пеню у розмірі 56 107 (п`ятдесят шість тисяч сто сім) гривень 70 копійок, три відсотки річних в розмірі 10 689 (десять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 53 копійки, інфляційні втрати в розмірі 42 950 (сорок дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 86 копійок, а всього стягнути 549 748 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 10 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 497 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 48 копійок.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання:, АДРЕСА_1 ).
Рішення складено в повному обсязі 03 грудня 2021 року.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко