СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2638/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що право звернення до суду позивач обгрунтовує порушенням її, як мешканки села Петропавлівська Борщагівка, та членів громади права на безпечне довкілля та користування природніми об`єктами внаслідок класифікації спірної земельної ділянки як ділянки із зеленими насадженнями в межах населеного пункту, які не віднесені до категорії лісів, що на її думку створює підстави для оскарження рішень Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №73 від 19.12.2002р., а також рішення №6 від 24.09.2015р. "Про припинення договорів оренди та суборенди земельної ділянки, укладених між Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою, ТОВ "Житлоінбуд", ТОВ "Житлоінбуд-2" та укладення договору оренди земельної ділянки з ТОВ "Житлоінбуд-2" та рішення від 05.05.2016 р. №91 "Про розгляд та затвердження проекту землеустрою ТОВ "Житлоінбуд-2" щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ".

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 16.10.2019р., якою закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоінбуд-2», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування п. 3 рішення 33-ої сесії VІ скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24.09.2015р. №6 «Про припинення договорів оренди та суборенди земельної ділянки, укладених між Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою, ТОВ «Житлоінбуд», ТОВ «Житлоінбуд-2» та укладення договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Житлоінбуд-2»,

- визнання протиправним та скасування рішення 7-ої сесії VІІ скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 05.05.2016 р. №91 «Про розгляд та затвердження проекту землеустрою ТОВ «Житлоінбуд-2» щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 »,

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області скасувати в Поземельній книзі запис, внесений на підставі оскаржуваного рішення №91, про зміну цільового призначення земельної ділянки, площею 1,8 га, кадастровий номер :01:049:0048, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Позивачка зазначила, що на підставі оскаржуваного рішення сільської ради №6 від 24.09.2015р. третя особа ТОВ «Житлоінбуд-2» набула право користування земельною ділянкою, правомірність набуття якого позивачем ставиться під сумнів. Таким чином оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень було реалізоване шляхом укладення договору оренди, в зв`язку з чим між його сторонами виникли взаємні майнові права і обов`язки, що притаманне для цивільних (господарських) правовідносин.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Водночас, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч.1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Тобто зміст позовних вимог свідчить про наявність спору щодо правомірності набуття права користування на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, яка знаходиться за межами Святошинського району міста Києва.

В свою чергу, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, оскільки нерухоме майно розташоване поза межами дислокації Святошинського району м. Києва, існують підстави для передачі матеріалів вказаної справи на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області, як суду, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить вказаний позов.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом - передати на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області (адреса: 03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Т.В. Кириленко