Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Передрій І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Кишеня В.С.,

представник відповідача - не з`явився,

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю у три місяці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру: АДРЕСА_1 та грошові вклади, що знаходяться на зберіганні в

АТ «Ощадбанк» та АТ «ПУМБ». На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований один у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . За життя померлий залишив заповіт на все належне йому майно на ім`я ОСОБА_2 , яка у встановлений строк не подала заяви про прийняття спадщини та не прийняла спадщину, про що повідомила позивача лише 28 липня 2020 року. 30 липня 2020 року позивач звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Постановою державного нотаріуса від 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. Оскілки право позивача на прийняття спадщини за законом залежало від неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 , тому на думку позивача, наявні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, також залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

06 жовтня 2020 року до суду від представника відповідача Київської міської ради - Поліщук Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить, зважаючи на докази в матеріалах справи, ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства (а.с.31-33).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 17 листопада 2020 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, пояснив, що третя особа у справі є його матір`ю, про існування заповіту на її користь він дізнався після смерті батька. Матір протягом шести місяців після смерті батька повідомляла позивача про свій намір прийняти спадщину, проте наприкінці липня сказала, що приймати спадщину не буде та щоб спадщину приймав позивач.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що спадкодавець з третьою особою не встигли зареєструвати шлюб. Позивач був обізнаний про існування заповіту та про бажання матері прийняти спадщину. ОСОБА_2 лише 28 липня 2020 року повідомила позивача, що не буде звертатися із заявою про прийняття спадщини. І 30 липня 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори. Зазначив, що право позивача на спадщину залежало від прийняття спадщини третьою особою.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила позов задовольнити та, за її згодою, була допитана в якості свідка.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши третю особу, за їх згодою, в якості свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 грудня 2019 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті, заповів все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.45).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №16) (а.с.42). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.52).

30 липня 2020 року ОСОБА_2 в Десяту київську державну нотаріальну контору подано заяву про відмову від спадщини, якою вона повідомляє, що спадщину за померлим ОСОБА_3 не прийняла, приймати наміру не має та до суду за подовженням пропущеного строку для прийняття спадщини звертатися не буде (а.с.40).

Цього ж дня позивачем ОСОБА_1 подано в Десяту київську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, згідно якої спадщину, яка залишилась після померлого ОСОБА_3 , приймає (а.с.41).

03 серпня 2020 року позивачем ОСОБА_1 подано в Десяту київську державну нотаріальну контору заяву, в якій позивач просить видати свідоцтво про право на спадщину або винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.62).

Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. від 03 серпня 2020 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та грошові вклади, що знаходяться на збереженні в АТ «Ощадбанк» та

АТ «ПУМБ», після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини (а.с.63).

Як убачається з матеріалів спадкової справи №620/2020, відкритої щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.39-64), інші особи, які б прийняли спадщину, відсутні.

Спадкодавець ОСОБА_3 за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 на час смерті був зареєстрований один (а.с.44).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, за її згодою, третя особа ОСОБА_2 суду показала, що вона була одружена зі спадкодавцем ОСОБА_3 , в 2003 році вони розлучились, після чого проживали спільно в цивільному шлюбі. ОСОБА_3 останні 2 роки життя сильно хворів, склав на свідка заповіт. В грудні 2019 року вони подали заяву в РАЦС про реєстрацію шлюбу, яка була призначена на 08 січня 2020 року, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Свідок повідомила позивача про заповіт. В лютому свідок зламала ногу, також погано почувалась через хронічне захворювання. Всюди лунали повідомлення про введення карантину та що, у зв`язку з цим всі строки продовжуються. В травні 2020 року свідок нарешті змогла потрапити до державної нотаріальної контори, проте нотаріус роз`яснила, що часу ще достатньо, а в свідка не було всіх документів. В подальшому свідок знов приходила до нотаріуса, який повідомив, що вона зі спадкодавцем не перебувають у шлюбі, тому за оформлення спадщини треба буде сплатити значні кошти. Та лише наприкінці липня 2020 року свідок повідомила позивача про те, що буде відмовлятись від спадщини на його користь.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною першою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Частиною другою статті 1270 ЦК України визначено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові

від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно положень статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Разом з тим, частинами першою - третьою статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У даній справі судом встановлено, що позивач, який є спадкоємцем першої черги, був обізнаний про існування заповіту на користь своєї матері - третьої особи в справі, яка повідомила його про свій намір прийняття спадщини, проте за наслідками неодноразових звернень до державної нотаріальної контори, у визначений законом шестимісячний строк так і не реалізувала своє право на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви.

ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини вже після спливу шестимісячного строку.

При цьому, в розрізі даного спору, внаслідок не прийняття спадщини третьою особою, як спадкоємцем за заповітом, протягом визначеного законом шестимісячного строку, позивач одержав право на спадкування за законом.

В даному випадку, оскільки виникнення у позивача права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншим спадкоємцем, строк для прийняття ним спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття третьою особою спадщини протягом визначеного законом шестимісячного строку, що узгоджується з положеннями частини другої статті 1270 ЦК України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на те, що виникнення у нього права на спадкування залежало від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивачі не ставлять вимоги про стягнення з відповідача судового збору, про що позивачем особисто повідомлено в судовому засіданні.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 90-92, 95, 141, 209, 258, 259, 263-266, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Київської міської ради (місцезнаходження: м.Київ, вул. Хрещатик, 36, ), третя особа ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебіг визначеного додаткового строку рахувати з дати набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення суду складено 03 лютого 2021 року.

Суддя: