№566/369/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 січня 2021 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі судового засідання: Братащук М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження з викликом за позовом органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації звернувся в Млинівський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Млинівської райдержадміністрації перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хлопчик переданий під опіку ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_4 , рішенням Млинівського районного суду Рівненської області, позбавлена батьківських прав. Батько життям дитини не цікавиться,не приїздить, не дзвонить, ніяких подарунків не дарує. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації - Мельник Л.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась. 03 грудня 2020 року звернулась до суду з заявою в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

(а.с.68)

Відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, і зокрема: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2007 року виданого Берегівською сільською радою Млинівського району Рівненській області підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

(а.с.3)

З копії рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2013 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Береги Млинівського району Рівненської області позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

(а.с.6)

Копією наказу Служби у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації Рівненської області від 23 травня 2013 року № 8-є «Про постановку на облік дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 » півдтверджується, що на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2013 року про позбавлення батьківських прав матері та вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2011 року про позбавлення волі батька, поставлено на облік дитину, позбавлену батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Береги Млинівського району Рівненської області.

(а.с.4)

З копії розпорядження голови Острозької районної державної адміністрації Рівненської області від 26 вересня 2014 року №224 вбачається, що опікуном малолітнього ОСОБА_3 призначено його тітку ОСОБА_1 , яка з 22 вересня 2014 року перебуває на відповідному обліку кандидатів служби справах дітей Острозької райдержадміністрації.

(а.с.5)

Копією рішення Млиніввського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року підтверджується, що ОСОБА_3 відібрано у батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

З ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі ј частки заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

(а.с.7-9)

Актом обстеження умов проживання, проведеного комісією Вільбівненської сільської ради у сім`ї ОСОБА_1 , підтверджується той факт, що ОСОБА_3 проживає у повноцінній сім`ї, де всі дружні та працьовиті. Батько ОСОБА_3 дитиною не цікавиться, участі у його вихованні не приймає,матеріально не допомагає, до дитини не приїжджає, з дитиною не спілкується.

(а.с.11)

Відповідно до повідомлення Млинівського відділення поліції від 30 жовтня 2018 року № 8022/210/02-2018 ОСОБА_2 по базі АІПС «АРМОР» не значиться.

(а.с.10)

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 21 листопада 2018 року, батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 життям дитини не цікавиться, не приїжджає, не дзвонить, ніяких подарунків чи привітань зі святами не було.

(а.с.12)

Довідкою Вельбівненської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 21 листопада 2018 року № 112 підтверджується, що за час навчання сина в школі батько, ОСОБА_2 , не відвідав жодні батьківські збори, ніколи не цікавився його шкільним життям, участі у вихованні сина не брав.

(а.с.15)

З інформації Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 481 від 12 листопада 2018 року вбачається, що батько ОСОБА_3 дитиною не цікавиться, не шукає шляхів спілкування з ним,участі у вихованні та утриманні дитни не бере.

(а.с.16)

Довідками про сплату аліментів від 07 листопада 2018 року №17456 та від 26 червня 2019 року № 6824 виданих Млинівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліментів від ОСОБА_2 за період з вересня 2017 року по листопада 2017 року, з листопада 2018 року по травень 2019 року.

(а.с.17, 33)

Копією рішення №02-19 органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації від 22 лютого 2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 » підтверджується, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

(а.с.18-20)

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд, приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що доведений факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражається в неприйнятті участі у вихованні дитини, байдужості до його життя, здоров`я, навчання та виховання, відсутності уваги відповідача до дитини та спілкування з ним, жодних спроб на відновлення відносин з сином не робив, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини і тому вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .

Згідно ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків.

Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Встановивши, що ОСОБА_2 є молодою, працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи, надано не було, суд призначає аліменти в розмірі ј частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені, тому судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 768 гривень 40 копійок, встановленому Законом України «Про судовий збір» станом на 2019 рік, від сплати яких звільнений позивач, підлягають стягненню в дохід держави з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства

ст. ст. 4-5, 10, 12-13, 18, 60,76, 81, 141, 213-215, 258, 263-265, 280-282, 430, 209, ЦПК України, ст.ст.7, 8, 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191, 258 СК України,

суд , -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1197 (одна тисяча сто дев`яносто сім) гривень 50 копійок, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок в дохід держави в дохід держави, встановленому Законом України «Про судовий збір» станом на 2019 рік, від сплати яких звільнений позивач.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура