Справа №359/8878/20
Провадження №2/359/1169/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 22 грудня 2017 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 . Під час якого у них народилась дочка ОСОБА_5 . Однак ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 22 грудня 2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Коростишівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, про що був складений відповідний актовий запис №192. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2017 року (а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_5 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.16-19).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_4 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №23 від 10 листопада 2020 року (а.с.9). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 22 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що був складений відповідний актовий запис №192, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Повний текст рішення суду складений 8 лютого 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець