Справа № 522/9452/18
Провадження № 2/522/3975/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна про визнання договору іпотеки недійсним та зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна про визнання договору іпотеки недійсним та зняття арешту, у якій просить:

- визнати недійсним Договір іпотеки від 02.11.2005 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., реєстровий запис № 4224.

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 2558034, зареєстрований 02.11.2005 17:02:48 реєстратором Приватним нотаріусом Джулай С.В. на підставі: договір іпотеки, 4224, 02.11.2005, приватний нотаріус ОМНО Джулай Світлана Володимирівна, квартири за адресою АДРЕСА_1 , номер РПВН: 12521814, власник: ОСОБА_2 .

- виключити з Державного реєстру Іпотек запис про державну реєстрацію іпотеки № 2557906, зареєстрований 30.11.2012 11:51:55 реєстратором «Приватний нотаріус Кодратюк В.С., підстава обтяження: Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 2949, 08.12.2011, Приватний нотаріус Київського МНО Шевченко Д.Г., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 12521814; іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк», Іпотекодавець: ОСОБА_2 .

Мотивує вимоги тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник - ПАТ «ДельтаБанк», ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № 3506-08 ОФ Н від 02.11.2005 року, згідно з умовами якого Банк видав останньому кредит в сумі 35 400, 00 дол. США до 01.11.2026 року. Для забезпечення виконання умов вказаного договору, між Банком та ОСОБА_2 укладений Договір іпотеки від 02.11.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., реєстровий запис № 4224.

Зазначає, що під час укладенням спірного Договору від 02.11.2005 року іпотекодавець ОСОБА_2 не був власником предмету іпотеки, оскільки його право власності на квартиру під АДРЕСА_2 , житловою площею 29,0 кв.м., загальною площею 45,4 кв.м. не було зареєстровано в БТІ, тому іпотечний договір є недійсним.

Факт відсутності реєстрації права власності іпотекодавця підтверджується листом від 26.04.2018 року КП «БТІ» Одеської міської ради, яким повідомлено, що станом на 31.12.2012 року, згідно запису в реєстраційній книзі 3 допк, стор. 126, р. № 379, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири, посвідченого Першої одеської державної нотаріальною конторою 19.30.1997 року.

Викладене свідчить про те, що станом на момент укладання спірного Договору іпотеки у ОСОБА_2 не виникло право власності на квартиру в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 02.11.2005 року є неукладеним, так як такий договір не був зареєстрований в визначеному порядку.

Таким чином, при укладанні спірного Договору іпотеки вбачається недодержання сторонами вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, так як зміст правочину суперечить ЗУ «Про іпотеку», адже ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно, власником якого не був, що є підставою для визнання спірного Договору іпотеки недійсним.

Крім того, в зв`язку з недійсністю спірного договору Іпотеку підлягають виключення з відповідних реєстрів запис про обтяження № 2558034, накладений нотаріусом Джулай С.В. 02.11.2005 року, і запис про державну реєстрацію іпотеки № 2557906, накладений нотаріусом Шевченко Д.Г. в зв`язку з переходом прав вимоги за кредитним договором від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк»

По справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» надав суду відзив на позов. Заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, оскільки сторонами договору дотримано письмову форму правочину, яка посвідчена нотаріально та зареєстрована в реєстрі правочинів (а.с.40- 41).

Представник ПАТ «Дельта Банк» також надав суду відзив на позов. Зазначає, що позивачка у позові не зазначила, яким чином порушено ії право сторонами договору іпотеки, в зв`язку з укладанням цього правочину (а.с. 49-52).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 233).

Інші учасники спарви відзив на позов не надавали.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви.

Представник відповідача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» заперечував проти задоволення позову, оскільки відсутні підстави для припинення іпотеки.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України справа розглянута на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 02 листопада 2005 року між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «Дельта банк», ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 3506-08 ОФ Н (а.с. 9-12).

Згідно п. 1.1 Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 35 400 доларів США, що на день укладання кредитного договору складає 178770,00 гривень 00 копійок у порядку та на умовах, зазначених у договорі (а.с. 9-15).

Надання кредиту здійснюється у наступний термін з 01 листопада 2005 року по 01 листопада 2026 року (п.1.2.1 Договору).

Відповідно п.1.4 Договору цільове призначення кредиту: придбання двокімнатної квартири.

Згідно до п. 2.1 Кредитного договору, у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним договором Банком приймається застава нерухомого майна квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору іпотеки. Кредит наданий банком також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому Законодавством України.

У забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, 02 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстровано в реєстрі 4224 (а.с. 16?18).

Відповідно до вказаного договору іпотеки Банку передано в іпотеку квартиру під АДРЕСА_2 , яка і цілому складається з двох кімнат житловою площею 29,0 кв.м., коридор-1; 2-санвузол; кухня 3; вбуд. шафа -6; загальною площею 45,4 кв.м. (п.1.1. договору).

Іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 2697-08 ОФ Н від 21 червня 2005 року з терміном кредитування з 01 листопада 2005 року по 01 листопада 2026 року «п. 1.3 Договору).

Так, у постанові від 06.07.2016 у справі № 3-578гс16 Верховний Суд зазначив, що, укладаючи договір іпотеки, іпотекодавець приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета іпотеки) тощо.

Отже, між банком та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, як зобов`язання.

Також у п.1.1 договору зазначено, що двокімнатна квартира під АДРЕСА_2 належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 02.11.2005 року за реєстраційним № 936118 (а.с. 19).

Продаж зазначеного об`єкта нерухомості вчинено за 178 770 гривень, які продавць ОСОБА_1 одержала від покуупця ОСОБА_2 повністю до підписання цього договору. Сторони своїми підписами під цим договором підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру, про що зазначено к п 2 Договору купівлі-продажу від 02.11.2005 року, посвідченого привтаним нотаріусом Одеського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстровано в реєстрі за № 4219.

Позивачка підставою для визнання недійсним іпотечного договору в цілому, в зв`язку з чим підлягає припиненню іпотека, зазначає відсутність відомостей про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , але не зазначає яким чином порушені ії права зазначеним правочином.

Правовідносини щодо застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається, у тому числі, з ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, слід дійти висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про припинення іпотеки, скасування рішення про реєстрацію обтяження на нерухоме майно є належним способом захисту порушеного права згідно частини другої статті 16 ЦК України.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правочин породжує правові наслідки і це дозволяє застосовувати відповідний правочин, для регулювання відносин сторін

Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (стаття 1 цього Закону України «Про іпотеку», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

«Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.

ч. 3 ст. 215 ЦК України встановлює, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Таким чином, незалежно від того чи є позивач стороною оспорюваного правочину, чи заінтересованою особою в розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України для задоволення позову він повинен довести не лише існування формального порушення при укладанні договору вимоги закону, але й порушення таким договором його прав або охоронюваних законом інтересів.

Аналогічний висновок викладений у постанові ВСУ від 25.12.2014 року у справі № 6 -94цс13.

Позивачка не надала належні, допустимі та достатні докази, що охоронювальні права та законні інтереси ії порушено вчиненням правочину, що може бути підставою для припинення іпотеки за договором від 02.11.2005 року.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оскаржуваного правочину (припинення іпотеки), в зв`язку з чим відмовляє у задоволені позову за безпідставністю вимог ОСОБА_1 , яка не є стороною договору іпотеки від 02.11.2005 року, укладного між ОСОБА_2 та Банком.

Крім того, вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження є похідною вимогою від вимог вказаних вище, тому у разі відмови у задоволені вимог первинних, суд відмовляє і у задоволені похідних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями -15, 16, 203, 204, 215, 328 ЦК України, статтями 3, 17 ЩЗакону України «Про іпотеку», статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна про визнання договору іпотеки недійсним та зняття арешту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 08 лютого 2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

27.01.2021