Справа № 635/6208/20
Провадження № 2/635/573/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2021 року сел..Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.

секретар судового засідання Євсюков О.В.,

за участю:

представника позивача адвоката Стефківського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Стефківського В.І. до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Стефківський В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №0251-ц від 19.08.2020, звернувся до суду з позовом до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 44676 гривень та судові витрати у розмірі 7000 гривень.

На обґрунтування позову він зазначив, що 16.09.2018 року близько 12 год 20 хв. по Мереф`янському шосе, 12 в м. Харків відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «RENAULT MEGANE 2» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ TF48YP» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 та його пасажирка ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померли. 16.09.2018 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001081 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Позивач є донькою загиблої ОСОБА_4 і у зв`язку із смертю матері їй спричинена моральна шкода. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія ОСОБА_3 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Законодавством України визначено досудовий порядок отримання грошової компенсації за спричинену шкоду третіми особами внаслідок ДТП майну, життю та/або здоров`ю, і такий порядок міститься у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який являється спеціальним законом, оскільки застосовуються у спеціальних правовідносинах. Даним законом не покладено обов`язку на особу, яка має право на одержання страхового відшкодування отримувати це страхове відшкодування виключно шляхом врегулювання страхового випадку в досудовому порядку. Проте позивач вирішив спочатку у досудовому порядку спробувати отримати належне йому страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду, і 16.10.2019 р. представником позивача було подано відповідачу повідомлення про ДТП від 11.10.2019 р. та заяву на виплату страхового відшкодування моральної шкоди від 11.10.2019 р. з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування з обґрунтуванням його розміру. До відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, була заявлена вимога сплатити страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 44 676,00 грн. Зазначені документи відповідач отримав 18.10.2019 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач листом № 09-03-09/10876 повідомив представника позивача про припинення строку прийняття вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, що передбачено ч. 4 п. 36.2 ст. 36 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", яка говорить, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. 13.03.2020 року відповідачу було скеровано Заяву про долучення документів до справи № 12-20-12246 на виплату страхового відшкодування, якою було надано листа ТУ ДБР у м. Полтаві від 28.11.2019 р. та копію Витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0001081. Листом від 26.03.2020 року відповідач повідомив представника позивача, що у нього відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо проведення виплати страхового відшкодування так як встановлено, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди проводиться досудове розслідування. Після цього сторонами більше не вживалося жодних дій, що були спрямовані на досудове врегулювання спору. Позивач не погоджується з позицією відповідача про припинення строку на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування виходячи з наступного. На дату складення відповідачем листа про призупинення строку прийняття рішення по справі 26.03.2020 р. кримінальне провадження не знаходилося на розгляді судом кримінальної справи, а тому застосування відповідачем норми ч.4 п. 36.2 ст. 36 ЗУ "Про ОСДПВВНТЗ" є безпідставним та незаконним. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1187, 1188 ЦК України передбачений порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки або внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2018 року на Мерефянському шосе в м. Харкові, мала місце взаємодій кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який зіткнувся з транспортним засобом «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого ОСОБА_3 та його пасажирка ОСОБА_4 загинули. На підставі поданих доказів, можливо встановити факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком, а тому беззаперечним є факт заподіяння шкоди позивачу і є беззаперечним обов`язок завдавача шкоди її відшкодувати. Відповідачу було надано достатньо інформації про страховий випадок. Положення абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону, яким передбачено припинення строку для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування до того моменту, коли страховику стане відомим рішення, що набрало законної сили, у справі, де розглядається дорожньо-транспортна пригода, застосовуються до тих страхових випадків, коли для виплати страхового відшкодування необхідно встановити особу, винну у дорожньо-транспортній пригоді. Це також випливає з системного аналізу норм ст. 1188 ЦК України та ст. 36 Закону. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування. Виходячи з того, що заява на виплату страхового відшкодування була отримана відповідачем 18.10.2019 р., зазначений строк сплив 18.01.2020 р. Проте, відповідач не прийняв вмотивованого рішення та не повідомив про нього позивача. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" від 07.12.2017 р. розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 3 723,00 грн. Отже, загальний розмір невиплаченого позивачу страхового відшкодування становить 44 676,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання.

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «ХМСК» згідно до полісу № АМ/4686473. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який транспортним засобом ЗАЗ НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА» в особі Харківського відділу Харківської обласної дирекції HACK «ОРАНТА» відповідно до полісу АМ/7593191 від 14.08.2018р. Відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0001081 зазначено, що 16.09.2018 приблизно о 12:20 год. за адресою: м. Харків, Мереф`янське шосе, 12 сталася ДТП, а саме зіткнення автомобіля Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який працює на посаді поліцейського СРПП Валківського ВП ГУНП в Харківській області та автомобіля ЗАЗ НОМЕР_4 , під керування ОСОБА_3 , внаслідок чого ОСОБА_3 та його пасажирка ОСОБА_4 загинули. На день подання позову, досудове розслідування кримінального провадження № 0001081 від 16.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава. 16.10.2019 року до страховика представником позивача було подано повідомлення про ДТП і заяву на виплату страхового відшкодування з визначеними у додатках документами. У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та визначені п. 35.2 цієї статті документи. У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. У відповідності до абзацу четвертого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону- МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. ПАТ «HACK «ОРАНТА» листом від 28.10.2019 вих. № 09-03-09/10876 «Про порядок відшкодування шкоди» та листом від 26.03.2020 вих. № 09-02-22/3239 представникові позивача було надано інформація стосовно того, що до надання рішення, що набрало законної сили у справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди 16.09.2018 року у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування. Крім того, було зазначено, що після отримання вищезгаданого документа, ПАТ «HACK «ОРАНТА» буде повторно розглянуто питання щодо проведення виплати страхового відшкодування. Відповідач також вважає, що позов є безпідставним, оскільки відсутнє порушення прав та інтересів позивача, доказів таких порушень позивач не надав, а тому слід відмовити в задоволенні позову. Також відповідач вважає, що позивачем не підтверджені витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, оскільки наданий представником позивача Договір про надання правничої (правової) допомоги №0251-ц від 19.08.2020 не дає можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін договору щодо вартості наданих послуг, оскільки в цьому договорі відсутній розмір та/або порядок обчислення вартості послуг, порядок їх оплати.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що на підставі поданих доказів, можливо встановити факт та обставини дорожньо- транспортної пригоди, що є страховим випадком, а тому беззаперечним є факт заподіяння шкоди позивачу. Так само беззаперечним є обов`язок завдавача шкоди відшкодувати таку шкоду. Відповідач мав можливість з`ясувати всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такому було надано достатньо інформації про страховий випадок. Відсутність рішення, що набрало законної сили, за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, не вплине на обов`язок відповідача відшкодувати завдану шкоду третій особі, адже в такому випадку відповідальність настає незалежно від наявності вини. Положення абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону, яким передбачено припинення строку для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування до того моменту, коли страховику стане відомим рішення, що набрало законної сили, у справі, де розглядається дорожньо-транспортна пригода, застосовуються до тих страхових випадків, коли для виплати страхового відшкодування необхідно встановити особу, винну у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Оскільки шкоду було завдано смертю потерпілого (третьої особи), яка була пасажиркою забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ», з номерним знаком НОМЕР_2 , внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то позивач має право вимагати виконати обов`язок з відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.12.2020 року підготовче засідання закрито і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, з підстав, вказаних у позові і у поясненнях на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи належним чином.

Вислухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.09.2018 року близько 12 год 20 хв. по Мереф`янському шосе, 12 в м. Харків відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «RENAULT MEGANE 2» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ TF48YP» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 та його пасажирка ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померли.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом настання даної ДТП 16.09.2018 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001081 за ч.3 ст.286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «ХМСК» згідно з полісом № АМ/4686473.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом ЗАЗ НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА» в особі Харківського відділу Харківської обласної дирекції HACK «ОРАНТА», відповідно до полісу АМ/7593191 від 16.08.2018р.

Факт смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 16.09.2018 року також підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 , виданих Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 19 вересня 2018 року, довідкою про причину смерті ОСОБА_4 від 19.08.2018 року, виданою Харківським обласним бюро судово-медичних експертиз.

Позивач ОСОБА_1 є донькою загиблих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_7 , виданого Бабаївською селищною радою Харківського району 18.03.1971 р., копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого Бабаївською селищною радою Харківського району 12.06.1993 р., копією її паспорта серії НОМЕР_9 , виданого 05.11.1998 року Харківським РВУМВС України в Харківській області.

Як зазначає представник позивача і не заперечує відповідач 16.10.2019 р. представником позивача по довіреності ОСОБА_7 було подано до ПАТ НАСК «ОРАНТА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 11.10.2019 року із доданими документами, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування, заяву на виплату страхового відшкодування від 11.10.2019 року. До відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, була заявлена вимога сплатити страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою.

Листом №09-03-09/10876 від 28.10.2019 р. ПАТ НАСК «ОРАНТА» повідомило представника позивача про те, що у Страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Причиною відмови зазначено те, що відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі надання таких документів та заяви про перегляд раніше прийнятого рішення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» буде повторно розглянуто питання щодо проведення виплати страхового відшкодування.

Відповідно до листа слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві №м/п-339/адв.з/02-2 від 28.11.2019 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001981 від 16.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. На даний час слідство триває.

11.03.2020 р. представником позивача за довіреністю ОСОБА_7 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» було подано заяву про доручення документів до справи №12-20-12246 на виплату страхового відшкодування, а саме лист-відповідь ТУ ДБР у м. Полтаві від 28.11.2019 р. та завірена копія витягу з ЄРДР кримінального провадження №0001981.

Листом №09-02-22/3239 від 26.03.2020 р. ПАТ НАСК «ОРАНТА» повідомило представника позивача про те, що у Страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Причиною відмови зазначено те, що відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі надання таких документів ПАТ «НАСК «ОРАНТА» буде повторно розглянуто питання щодо проведення виплати страхового відшкодування.

До цього часу страхове відшкодування моральної шкоди позивачці ОСОБА_1 ПАТ НАСК «ОРАНТА» не сплатило.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи.

Оскільки судом встановлено, що позивач є донькою померлої, то вона має право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (статті 1167 ЦК України ).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної чи юридичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно з п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та визначені п. 35.2 цієї статті документи.

Відповідно до п.35.2. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відмовляючи позивачу у прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА» посилалась на абзац четвертий пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Тобто до того часу поки судовим рішенням не буде встановлено особу винну у дорожньо-транспортній пригоді, у відповідача відсутній обов`язок здійснювати страхове відшкодування.

Суд не погоджується з такими твердженням відповідача, оскільки вищезазначене ДТП є страховим випадком, представником позивача у встановлені строки поданий пакет документів, передбачений ст..35 Закону, де в переліку не вказана обов`язковість судового рішення для здійснення страхових виплат про стягнення моральної шкоди, заподіяної смертю особи. Тільки у разі якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі припиняється строк розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування. Дорожньо-транспортна пригода не розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, за фактом ДТП від 16.09.2018 року проводиться досудове розслідування. При цьому як зазначалося вище моральна шкода заподіяна смертю особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка її завдала незалежно від її вини.

Відповідно до п. 27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", загальний розмір страхового відшкодування позивачу моральної шкоди становить 12 мінімальних заробітних плат - 44676,00 грн. (розрахунок: 3723,00 грн. х 12 м.з.п. = 44676,00 грн., де 3723,00 грн. - мінімальна заробітна плата на момент ДТП; 12 мінімальних заробітних плат - загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди), що відповідає сумі страхового відшкодування, яка заявлена представником позивача.

За таких обставин суд вважає, що наявні усі підстави для задоволення позову.

Стосовно відшкодування судових витрат суд зазначає наступне.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, із наданого представником позивача розрахунку робіт (наданих послуг) вбачається, що правнича (правова) допомога надавалась у виді: правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі 2 години вартість 2000 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії, аналіз судової практики 2 години вартість 2000 грн.; написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (в т.ч. сторонам) 3 години вартість 3000 грн. Вартість однієї години адвоката відповідно до укладеного сторонами договору становить 1000 грн.

Таким чином заявлені стороною позивача до стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. підлягають задоволенню, оскільки позивачем надані докази, передбачені ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України для підтвердження (Договір про надання правничої допомоги №0251-ц від 19.08.2020 з Додатком №1, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 21.09.2020).

Керуючись ст. ст. 4,10,76-81, 89, 133, 141, 263-265 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Стефківського В.І. до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи -задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», , місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул..Здолбунівська, 7-Д.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року.

Суддя С.А.Лук`яненко