РІШЕННЯ

іменем України

"02" лютого 2021 р. 145/1717/20

2/145/258/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , 1950 року забудови, який рахувався за ОСОБА_3 на підставі записів в погосподарських книгах.

Будинок поставлений на погосподарський облік в сільській раді, відповідно до чинного на той час законодавства.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, норми якого діяли на момент відкриття спадщини, її батько ОСОБА_4 , який проживав в даному будинку фактично заволодів спадковим майном.

Свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок батько не отримував.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Після смерті батька спадщину прийняла вона, вступивши до шести місяців у фактичне володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР).

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після батька на житловий будинок з господарськими будівлями у нотаріуса вона не може, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану нерухомість, мотивуючи свою відмову тим, що на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні правовстановлюючі документи.

Вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 78 500 грн.

Крім того, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є те, що вона не може довести документально родинні відносини зі своєю бабою ОСОБА_3 , оскільки в свідоцтві про народження її батька прізвище матері записане " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_6 ".

Просить встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Грижинці Тиврівського району ОСОБА_3 була її рідною бабою та матір`ю її батька ОСОБА_4 ;

визнати за нею право власності на житловий будинок 1950 року забудови, означений літ. «А» з прибудовою «А1», прибудовою «а», загальною площею приміщень - 61,4 кв.м, житловою площею - 52,5 кв.м, допоміжною площею 5,4 кв.м, площею літніх, неопалювальних приміщень - 3,5 кв.м, терасу «а1», літню кухню «Д», погріб «п/Д», баню «д», літній душ "Е", убиральню «Е», сарай «Ж», колодязь № 4, огорожу № 5, ворота з хвірткою № 6, які розташовані в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2, який успадкував даний будинок після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Гніванська міська рада подала заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позов визнає.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що дійсно ОСОБА_3 була матір`ю батька позивачки - ОСОБА_4 , який помер в ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно і рідною бабою ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідка, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що 0 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.6), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Тиврівської держнотконтори від 06.10.2020 (а.с.25) ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці в АДРЕСА_1 ,у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Проте дана нерухомість зареєстрована в сільській раді на ім`я ОСОБА_3 , що стверджується довідкою виконкому Гніванської міської ради № 724 від 03.09.2020 (а.с.17).

Згідно технічного паспорту КП «ВООБТІ» від 21.09.2020 (а.с.7-11) вказаний житловий будинок з господарськими будівлями побудований протягом 1950-1989 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР, норми якого діяли на момент відкриття спадщини, прийняв ОСОБА_4 , який фактично заволодів спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3 , що стверджується довідкою Гніванської міської ради № 06-33/1052 від 03.09.2020 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер у м.Гнівань Вінницької області (а.с.5).

Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , він не отримував.

Позивачка - його дочка (а.с.27), спадкоємиця першої черги в порядку спадкування за законом, спадщину після смерті батька ОСОБА_4 прийняла, вступивши до шести місяців у фактичне володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР), що стверджується довідкою Гніванської міської ради №729 від 03.09.2020 (а.с.15). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, що стверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с.44-51).

Факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була рідною бабою ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.6), свідоцтвом про народження батька позивачки (а.с.27), в яких ім`я та по батькові померлої особи відповідають імені та по батькові особи, записаної матір`ю; випискою з погосподарської книги №17 с. Грижинці Витавської сільської ради народних депутатів Тиврівського району Вінницької області за 1977-1978-1979 роки, в якій ОСОБА_4 по відношенню до голови двору ОСОБА_3 є сином; довідкою № 06-33/1052 виконавчого комітету Гніванської міської ради (а.с.14), а також поясненнями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні підтвердила даний факт.

Вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 78 500 грн, що стверджується звітом по оцінку майна (а.с. 18-22).

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008,

ухвалив:

Позов задоволити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Грижинці Тиврівського району ОСОБА_3 була рідною бабою ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, 1950 року забудови, означений літ. «А» з прибудовою «А1», прибудовою «а», загальною площею приміщень - 61,4 кв.м, житловою площею - 52,5 кв.м, допоміжною площею 5,4 кв.м, площею літніх, неопалювальних приміщень - 3,5 кв.м, терасу «а1», літню кухню «Д», погріб «п/Д», баню «д», літній душ "Е", убиральню «Е», сарай «Ж», колодязь № 4, огорожу № 5, ворота з хвірткою № 6, які розташовані в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2, який успадкував даний будинок після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 05 лютого 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.