Ухвала

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 2-7115/07

провадження № 61-14578ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільдерев» на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільдерев» про визнання договору дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільдерев» (далі - ТОВ «Тернопільдерев») про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу дерев`яних будинків відпочинку під інвентарними номерами 12, 13, 14 , 15 , 16 , 17 , 18 , 19 , 20 , 61 , 62 , 63 , 64 та 1/2 частини будинку павільйону-їдальні, що знаходиться на території бази відпочинку «Молодість» біля смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області (територія Будацької коси), укладеного 28 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Тернопільдерев».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на дерев`яні будинки відпочинку під інвентарними номерами 12, 13, 14 , 15 , 16 , 17 , 18 , 19 , 20 , 61 , 62 , 63, 64 та 1/2 частини будинку павільйону-їдальні, що знаходяться на території бази відпочинку «Молодість» біля смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області (територія Будацької коси), придбані нею відповідно до договору купівлі-продажу від 28 вересня 2007 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Тернопільдерев» у листопаді 2020 року звернулося до суду з апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2007 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Тернопільдерев» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2007 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

У жовтні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Тернопільдерев» на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 04 жовтня 2021 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 22 жовтня 2021 року визнано наведені ТОВ «Тернопільдерев» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску; доплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документ, що підтверджує його сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ТОВ «Тернопільдерев» направило матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року заявником не виконано, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ТОВ «Тернопільдерев» просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначаючи, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції товариство отримало 24 грудня 2020 року та у лютому 2021 року вперше звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року. Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2021 року про залишення касаційної скарги без руху. Вказує, що директор товариства у 2018 році переніс лакунарний інсульт, а у грудні 2020 року - важку форму COVID-19. Зазначає, що з лютого 2021 року відчуває погіршення стану здоров`я, яке в кінці травня 2021 року загострилося, тому у період часу з 06 вересня 2021 року до 28 вересня 2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні, що підтверджується наданими докази. Звертає увагу на те, що повторна касаційна скарга була подана до Верховного Суду через 4 дня після закінчення стаціонарного лікування, оскільки з моменту отримання оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції до одержання ухвали Верховного Суду від 07 червня 2021 року директор товариства був зосереджений на збереженні свого життя та здоров`я. При цьому вважає дані обставини поважними для поновлення зазначеного строку.

Заявником не наведені обставини, що перешкоджали звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у визначений процесуальним законом строк та виконати вимоги ухвали Суду від 18 лютого 2021 року про залишення касаційної скарги без руху в установлений строк, оскільки ТОВ «Тернопільдерев», як сторона у справі, добросовісно користуючись процесуальними правами, усвідомлюючи наслідки вчинення або невчинення дій на захист своїх прав, мало можливість подати касаційну скаргу.

Наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави не можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку, оскільки не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника чи пов`язаними з перешкодами, труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, зважаючи на тривалість пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені заявником обставинине є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, ТОВ «Тернопільдерев» об`єктивно мало реальну можливість реалізувати свої процесуальні права на подання касаційної скарги.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ТОВ «Тернопільдерев» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку, заявник не надав.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 02 грудня 2021 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ТОВ «Тернопільдерев» на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільдерев» на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільдерев» про визнання договору дійсним та визнання права власності вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець