ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9189/21 Справа № 214/4841/20 Суддя у 1-й інстанції - Гіда О. С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року, яке ухвалено суддею Гідою О.С. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення, відсутні, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування та звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява мотивована тим, що 17.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний Договір № 992АІ1 на купівлю автотранспортних засобів. Позивач є правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», та є новим кредитором за укладеним з ОСОБА_3 Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Кредитного договору, Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності, цільового характеру використання грошові кошти у сумі 163 779,00 зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

В забезпечення виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 17.10.2012 року, було укладено Договір застави транспортного засобу № 992АІ1-ЗАСТ, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. та зареєстрований у реєстрі за № 2614, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № VIN НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕР ДАІ міста Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області 16.10.2012 року, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР ДАІ міста Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області 16.10.2012 року.

У зв`язу з порушенням відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору виникла заборгованість за Кредитним договором № 992АІ1 від 17.10.2012 року у розмірі 93 240,98 грн.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 18.05.2015 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором № 992АІ1 від 17.10.2012 року у розмірі 93 240,98 грн. та витрати по сплаті третейського збору в розмірі 1 332,41 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.09.2015 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 18.05.2015 року в справі № 43/14. На підставі виданого виконавчого листа в Довгинцівському ВДВС м. Кривий Ріг у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження, під час якого позивач дізнався, що автомобіль, який є предметом застави перереєстровано на ОСОБА_1 та видано державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області вбачається, що з 29.08.2015 спірний автомобіль було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 , що є порушенням умов договору застави. Враховуючи той факт, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент відчуження та станом на сьогодні присутні відомості про обтяження предмета застави, тому ОСОБА_1 не є і не може бути визнана добросовісним набувачем вказаного автомобілю, позивач просив суд витребувати транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № VIN НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , технічний паспорт та комплект ключів до автомобіля із володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та передати транспортний засіб Акціонерному товариству «Альфа-Банк» (далі по тексту - АТ «Альфа-Банк») на період до його реалізації. У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 718 від 26.05.2006, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , у розмірі 93 240,98 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № VIN НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , шляхом продажу зазначеного автомобілю АТ «Альфа-Банк» шляхом проведення публічних торгів в рамках виконавчого провадження за початковою ціною визначеною оцінкою майна на момент продажу, та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Пізняком В.І., у судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Альфа-Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нвое рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, позивач зазначає, що застава транспортного засобу була зареєстрована належним чином, автомобіль було відчужено у період коли був під обтяженням, тобто відчуження транспортного засобу було заборонено, а тому відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_4 добросовісним набувачем.

Реалізація майна, що є предметом застави, без згоди обтяжувача не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особі і на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст..ст. 25,26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідачем ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів того, що вказане обтяження на момент придбання нею спірного автомобіля було скасоване.

Крім того, скаржник вважає, що позов подано в межах строку позовної давності, оскільки про порушення свого права АТ «Альфа-Банк» дізналось з відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 20.05.2020 року з позовом звернулось 30.06.2020 року, тобто ва межах строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пізняк В.І. зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що 17.10.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач у справі АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_5 було укладено Договір кредиту № 992АІ1 на купівлю автотранспортних засобів.

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Кредитного договору, Кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності, цільового характеру використання грошові кошти у сумі 163 779,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Процента ставка за Кредитом встановлюється в розмірі 24,00 % річних на перший річний період користування Кредитом, тобто строком до 30.09.2013 року. На кожний наступний річний період Процентна ставка за Кредитом, встановлюватиметься в порядку, визначеному п. 2.7. Договору.

Відповідно до п. 1.1.1. кінцевий термін повернення заборгованості по Кредиту до 16.10.2014 року(а.с. 7-13).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір застави транспортного засобу № 992АІ1-ЗАСТ, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. та зареєстрований у реєстрі за № 2614, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № VIN НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕР ДАІ міста Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області 16.10.2012 року, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 16.10.2012 року ВРЕР ДАІ міста Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 14, 15, 20).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26.02.2020року № Р20695: зареєстровано обтяження - застава рухомого майна на автомобіль Volkswagen, модель Touareg, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № VIN НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_5 , підстава обтяження передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 15.10.2019, видавник: Комісія для проведення реорганізації АТ «Укрсоцбанк», договір застави № 992АІ1-ЗАСТ від 17.10.2012, АТ «Укрсоцбанк», відомості обмеження відчуження - заборонено відчужувати, обтяжувач - АТ «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , термін дії 21.10.2024, зареєстровано звернення стягнення 19.08.2019 року (а.с. 16).

ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є АТ «Альфа-Банк», належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у визначеному розмірі, а остання належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором № 992АІ1 від 17.10.2012 року у розмірі 93 240,98 грн. та витрати по сплаті третейського збору в розмірі 1 332,41 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.09.2015 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 18.05.2015 року в справі № 43/14 (а.с. 21). На підставі виданого виконавчого листа в Довгинцівському ВДВС м. Кривий Ріг у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження.

Відповідно до інформаційної довідки Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області від 20.05.2020 року за № 31/4-71аз, зазначено, що станом на 19.05.2020 року транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком НОМЕР_5 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 02.12.2014року: з 29.08.2015 зареєстровано за громадянкою ОСОБА_1 (а.с. 22)

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитного договору закінчився - 16.10.2014 року, у зв`язку з чим 17.10.2014 року у банка виникло право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, яке в силу ст. 257 ЦК України, обмежене трьома роками, то останнім днем для вимоги виконання зобов`язання, у тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет застави є 18.10.2017 року, а отже, подаючи позов 30.06.2020 року банк пропустив строк позовної давності, у зв`язку з чим наявні беззаперечні підстави для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про заставу» та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Так, згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» та статті 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від

19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 6113383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах: від 06 лютого 2018 року у справі№ 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).

Встановивши, що ОСОБА_1 придбала спірний автомобіль, що перебував у заставі АТ «Укрсоцбанк», за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави для визнання відповідача ОСОБА_1 добросовісним набувачем.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною другою статті 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи, що застава спірного автомобіля є способом забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 17.10.2012 року № 992АІ1, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , правильними є висновок суду першої інстанції про те, що початок перебігу позовної давності починає свій відлік з моменту невиконання позичальником основного зобов`язання за кредитним договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Так, відповідно до п. 1.1.1. кредитного договору кінцевий термін повернення заборгованості по Кредиту становить 16.10.2014 року.

Разом з тим, звернувшись у 2015 році до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з позовом до боржника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за цим Кредитним договором, позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась не сплаченою, чим на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку кредитування, що встановлено рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 18.05.2015 року.

Відповідно до позиції Верховного Суду України у справі № 6-1763цс16 не перериває перебігу строку позовної давності подання позову з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

При цьому, у цій же справі № 6-1763цс16 ВСУ зазначив: «… предметом спору в зазначених заявах було звернення стягнення на іпотечне майно, натомість у справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором. Задовольняючи позовні вимоги банку, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився і суд касаційної інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що банк не пропустив строку позовної давності, оскільки внаслідок звернення його до суду з позовом про звернення стягнення на майно позовна давність перервалась».

Таким чином, Верховний суд України однозначно висловився, що пред`явлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не перериває позовної давності щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки (та навпаки), оскільки вказані вимоги є різними.

Аналогічний по своїй суті правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18).

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, право на пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет застави у позивача виникло ще у жовтня 2017 року. Водночас, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави 30.06.2020 року, тобто поза межами строків позовної давності.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Старббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що АТ «Альфа-Банк» звернулось із позовом з пропуском трирічного строку позовної давності, який передбачений статтею 257 ЦК України. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач про порушення свого права дізнався з інформаційної довідки Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області від 20.05.2020 року до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки в обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що при відкритті виконавчого провадження Довгинцівським ВДВС м. Кривий Ріг у Дніпропетровській області в 2015 році позивач дізнався про те, що автомобіль автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, 2008 року відчужений ОСОБА_1 .

Таким чином, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: