Справа № 368/844/20
Рішення

Іменем України

"04" лютого 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом Фермерського господарства «ТЕАМ» (м.Кагарлик, Торгівельна площа - 7, ідентифікаційний код юридичної особи 33450993) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виділення частини майнового комплексу та припинення часткової власності , -

встановив :

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ФГ «ТЕАМ» є власником 30/100 частини майнового комплексу, загальною площею 3 616,8 кв.м , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та ця частина складається з будівель і споруд загальною площею 1 027,0 кв.м.

У власності співвласників спільної часткової власності знаходилось 100% майнового комплексу загальною площею 3 616,8 кв.м , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (вісім).

Укласти договір про виділ частки позивача між співвласниками цілісного майнового комплексу немає можливості, що підтверджується листом приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко О.П. від 26.05.2020 року за №19/01-16, а тому позивач просить суд, виділити частини майнового комплексу та припинити права спільної часткової власності.

В підготовчому засіданніпредставник позивача уточнив позовні вимоги щодо співвласників майнового комплексу та просив задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Фермерське господарство «TEAM» є власником 30/100 частини майнового комплексу, загальною площею 3 616,8 кв.м , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та складається з будівель і споруд загальною площею 1 027,0 кв.м.

Так, згідно з договором купівлі-продажу частини майнового комплексу від 27.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В., позивачем придбано у власність 31/100 частини вказаного вище майнового комплексу, а саме: А - адмінкорпус - 336,2 кв.м, Ж- приміщення ТО - 465,7 кв.м, 3 - господарське приміщення - 76,6 кв.м, Л - приміщення складу - 53,7 кв.м, М - приміщення мех.колони - 39,0 кв.м, Н - приміщення АЗС - 14,8 кв.м, О - приміщення диспетчерського пункту 41,1 кв.м., а всього приміщення загальною площею 1 027,1 кв.м

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу частини майнового комплексу від 28.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В., позивачем придбано у власність 13/100 частини вказаного вище майнового комплексу, а саме приміщення гаража К розміром 453,8 кв.м.

Тобто, всього в 2007-2011 p.p. позивачем придбано у власність 44/100 частини вказаного вище майнового комплексу загальною площею 1480,9 кв.м.

Пізніше, згідно з договором купівлі-продажу частини майнового комплексу від 08.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченком М.Г., позивач продав 2/100 частини вказаного вище майнового комплексу ОСОБА_4 , а саме господарське приміщення площею 76,6 кв.м.

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу частини майнового комплексу від 20.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.M., позивач продав ОСОБА_3 12/100 частини майнового комплексу, а саме адмінкорпус площею 336,2 кв.м. та приміщення диспетчерського пункту площею 41,1 кв.м.

Таким чином, позивач є власником 30/100 частини вказаного вище майнового комплексу, що складається з приміщень і споруд, а саме: Ж- приміщення ТО - 465,7 кв.м, JI - приміщення складу - 53,7 кв.м, М - приміщення мех.колони - 39,0 кв.м, Н - приміщення АЗС - 14,8 кв.м, К - приміщення гаража - 453,8 кв.м. загальною площею 1027,0 кв.м.

Крім того, власником 39/100 частини вказаного вище майнового комплексу до 2018 року було ТОВ «Профісор».

Власником 17/200 частини вказаного вище майнового комплексу є ОСОБА_1 Власником 17/200 частини вказаного вище майнового комплексу є ОСОБА_2 .

Таким чином у власності співвласників спільної часткової власності знаходилось 100% майнового комплексу загальною площею 3 616,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (вісім), а саме: Позивач (30%) + ТОВ «ПРОФІСОР» (39%) + Відповідач 1+Відповідач-2 (17/100) + Відповідач-3 (12%) + ОСОБА_4 (2%) = 30+39+17+12+2=100%.

Укласти договір про виділ частки позивача між співвласниками цілісного майнового комплексу немає можливості, що підтверджується листом приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко О.П. від 26.05.2020 року за №19/01-16, а тому позивач вимушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення прав власності, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судових захист цивільного права та інтересу.

Стаття 15 ЦК України передбачено право кожної особи (в тому числі юридичної) на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам чинного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України такий захист може здійснюватися одним із наступних способів:

- визнання права;

- примусове виконання обов`язку в натурі;

В той же час суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правом власності згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників, у порядку ч. 3 ст.358 ЦК України має право на надання йому у володіння га користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено ст. 361 ЦК України.

В силу положень ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 4 статті 364 ЦК України передбачено, що виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду (позиція Верховного Суду України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ від 01 липня 2013 року).

Відповідно до роз`яснень Пленум) Верховного Суд> України, викладених ) л.14 Постанови від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або, які можна переобладнати в такі.

Визначальним для виділення частки майна в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13).

Технічна можливість виділити в натурі частину 30/100 цілісного майнового комплексу, що належать позивачу, підтверджується висновком, що технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Отже, належне позивачу нерухоме майно експлуатується, як окремий самостійний об`єкт. При цьому, будь-які порушення прав інших співвласників чи інших осіб в результаті виділення належної позивачу 30/100 цілісного майнового комплексу із спільного нерухомого майна відсутні.

Таким чином, є всі наявні підстави, що передбачені ст. 364 ЦК України для виділу позивачу його частки у спільному із відповідачами нерухомому майні, а саме 30/100 цілісного майнового комплексу, що належать позивачу та який розташований за адресою АДРЕСА_4 (вісім).

Крім того, 08.10.2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшли пояснення від ТОВ «ПРОФІСОР», згідно з якими вбачається, що 10.05.2018 року ТОВ «ПРОФІСОР» продало свою частку ТОВ «ЕЙПЛ ЕНЕРДЖІ», яке тепер є власником нежитлової будівлі площею 262,8 кв.м.

Так, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, як на цілісний об`єкт Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.10.2020 року за №228541617 за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю загальною площею (кв.м) 262,8. матеріали стін: цегла, Опис: нежитлова будівля Б, прибудова - б, навіс - 61. ганок.

Крім того, згідно з вказаною вище інформаційною довідкою право власності на нерухоме майно, як на цілісний об`єкт (господарське приміщення загальною площею 141,4 кв.м) зареєстровано також за ОСОБА_4 .

Тобто, і ТОВ «ПРОФІСОР» і ОСОБА_4 , на момент розгляду справи не є співвласниками спільної часткової власності, а саме майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_4 , а тому не є відповідачами у справі.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дане стверджується копіями статуту ФГ «ТЕАМ», витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.09.2016 року, виписки з ЄДРЮО, наказу №1 про призначення директора ФГ «ТЕАМ», витягів з ЄДРПОУ по ФГ «ТЕМА» та «ПРОФІСОР», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.06.2019 року, Договорів купівлі-продажу частини комплексу, витягу з Державного реєстру правочинів від 27.04.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.07.2007 року листа приватного нотаріуса, листа Генерального директора КП КОР «Південне БТІ, висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, технічних паспортів.

А тому, суд вважає за необхідне припинити право спільної часткової власності та виділити у власність Фермерському господарству «ТЕАМ» (ідентифікаційний код юридичної особи 33450993, місцезнаходження: Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик, Торгівельна площа, 7) в натурі 30/100 частини цілісного майнового комплексу, а саме: Ж- приміщення ТО - 465,7 кв.м, Л - приміщення складу - 53,7 кв.м, М - приміщення мех.колони - 39,0 кв.м, Н - приміщення АЗС - 14,8 кв.м, К - приміщення гаража - 453,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268ЦПК України, ст.. 316, 319, 328, 355,356, 358, 361, 364 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву задоволити.

Припинити право спільної часткової власності та виділити у власність Фермерському господарству «ТЕАМ» (ідентифікаційний код юридичної особи 33450993, місцезнаходження: Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик, Торгівельна площа, 7) в натурі 30/100 частини цілісного майнового комплексу, а саме: Ж- приміщення ТО - 465,7 кв.м, Л - приміщення складу - 53,7 кв.м, М - приміщення мех.колони - 39,0 кв.м, Н - приміщення АЗС - 14,8 кв.м, К - приміщення гаража - 453,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 (вісім).

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. протягом 30 днів..

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2021 року.

Суддя : Т.Є.Іванюта