Справа № 368/1251/20
Рішення

Іменем України

"05" лютого 2021 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

20.11.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в прохальній частині якого позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 52,7 кв. м., житлова площа 36,2 кв. м., допоміжна площа 16,2 кв. м.), з господарськими будівлями та спорудами (прибудова під літ. а, криниця під літ. L), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 84.

За життя спадкодавцем заповіту складено не було.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідними будівелями і спорудами, 1/2 частина якого належала померлому батьку ОСОБА_2 як чоловіку, а інша 1/2 частина належала ОСОБА_3 - дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 , проте ним за життя не було оформлено спадкових прав на зазначене майно.

У зв`язку з наведеним, Позивач, який звернувся до державного нотаріуса Мотицького Ігоря Леонідовича з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Нотаріус порекомендував Позивачу звернутися з зазначеним питанням до суду.

Згідно з ст. 1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно надувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є сином померлого ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_2 немає.

Згідно з виписки з погосподарських книжок на будинок по АДРЕСА_1 , власником зазначеного будинку числиться ОСОБА_3 , проте право власності на зазначений будинок за нею зареєстровано не було.

Разом з тим, житловий будинок був спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1989 року.

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок, Позивач не може у встановленому законом порядку оформити через нотаріуса та прийняти у спадщину на зазначений житловий будинок.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання його права. При цьому рішення суду є необхідним для посвідчення факту права власності Позивача.

Дійсно, на даний момент у Позивача відсутні документи, які б належним чином посвідчували право власності на житловий будинок, внаслідок чого нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, підставою для визнання за ними права власності на житловий будинок є наявні у нього: договір купівлі-продажу, виписка з по господарської книги сільської ради, технічний паспорт на будинок індивідуального житлового фонду, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оскільки право власності на зазначений житловий будинок з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд не було належним чином зареєстроване за спадкодавцями за їх життя, то існує необхідність визнати право власності на неї в порядку спадкування за Позивачем.

Враховуючи вищевказане та керуючись 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 31-1, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

20.11.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

04.12.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято рішення про проведення слухання справи в загальному провадженні, призначено справу до підготовчого судового розгляду на 12 год. 00 хв. 26.01.2021 року.

26.01.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:

1. В справі № 368/1251/20, провадження № 2/368/11/21, замінити відповідача з Демівщинська сільська рада Кагарлицького району Київської області (09215, Київська область, Кагарлицький район, с. Демівщина, вул. Центральна, буд. 15 - а, Код ), її правонаступником, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області (09201, Київська область, місто Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, будинок 1, Код ).

2. Копію ухвали надіслано сторонам по справі.

3. В зв`язку з залученням правонаступника відповідача в порядку ст. 55 ЦПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 12 год. 00 хв. 05.02.2021 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2021 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій представник позивача просить суд розглянути справу без його участі, позов підтримують в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 05.02.2020 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без участі його представника, проти задоволення позову не заперечує.

Визнання позову відповідачем, - Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно, враховуючи місце розташування нерухомого майна, право власності на яке є предметом позову, - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, тобто, спір має слухатися виключно по місцю розташування нерухомого майна.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець місто Київ, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 17 листопада 1998 року Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідачем по даній справі є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Обухівського району иївської області, 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, будинок № 1, 3.

Спір у даній праві виник в зв`язку з реалізацією позивачем свого права на спадщину, тобто, - даний спір врегульовано нормами ЦК України, що регулюють спадкове право, зокрема, спір в даній справі врегульовано положеннями книги шостої ЦК України, - «спадкове право».

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні:

- Фактично спадкодавцями по даній справі є ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , які за життя були подружжям, що підтиверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , яке видане 18 лютого 1977 року відділом РАЦС Шевченківського району міста Києва, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Бабинці Бородянського району Київської області, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Демівщина Ржищівського району Київської області, уклали шлюб 18 лютого 1977 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 18.02.ю1977 року зроблено запис за № 133.

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища:

Чоловікові ОСОБА_2 .

Дружині - ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , яке видане 27 березня 1962 року Октябрським бюро РАЦС м. Києва, в якому зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Київ, про що в книзі записів громадянського стану про народження 27 березня 1962 року зроблено відповідний актовий запис за № 27.

В графі «батько» зазначений ОСОБА_2 , - спадкодавець по даній справі.

В графі «мати» зазначена ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане 17 грудня 2003 року виконавчим комітетом Демівщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 61 року, про що в книзі реєстраціїх актів про смерть 17 грудня 2003 року зроблено запис за № 17.

Місце смерті - с. Демівщина Кагарлицького району Київської області.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який є предметом спору, та який розміщено за адресою: АДРЕСА_2 , - був спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , - на підставі договору купівлі - продажу від 23.10.1989 року.

Окрім того, згідно з виписки з погосподарських книжок на будинок по АДРЕСА_1 , власником зазначеного будинку числиться ОСОБА_3 , проте право власності на зазначений будинок за нею зареєстровано не було.

ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 , проте ним за життя не було оформлено спадкових прав на зазначене майно.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 помер.

Даний факт підвтерджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , яке видане 28 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного ситану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 77 років, про що 28 травня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 84.

Місце смерті - село Демівщина Кагарлицького району Київської області.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України 21.05.2013 року, - після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з відповідними будівелями і спорудами, причому, - 1/2 частина якого належала померлому батьку позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 як чоловіку, а інша 1/2 частина належала ОСОБА_3 - дружині спадкодавця, яка померла ще 15.12.2003 року, що судом вказано вище.

Місце відкриття спадщини, - село Демівщина Кагарлицького району Київської області.

У зв`язку з вищевказаними обставинами, позивач ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою про видачу свідоцтва про спадкування на вищевказане нерухоме майно до державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори, проте, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2020 року, в якій вказано наступне:

- Я, МОТИЦЬКИЙ І.Л. , державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори, вивчивши матеріали спадкової справи № 1116/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 , яка була заведена 19 вересня 2013 року та на підставі заяви, поданої 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 , 1962 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 - дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, вважаю, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаного житлового будинку на ім`я ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_2 , неможливо, так як при видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку нотаріусу необхідно надати документ, що посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на підставі ст. ст. 46, 67 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, постановляю:

- відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_2 , у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частку житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 - дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання його права. При цьому рішення суду є необхідним для посвідчення факту права власності Позивача.

Дійсно, на даний момент у Позивача відсутні документи, які б належним чином посвідчували право власності на житловий будинок, внаслідок чого нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Разом з тим, підставою для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок є наявні у нього:

- договір купівлі-продажу будинку;

- виписка з погосподарської книги сільської ради;

- технічний паспорт на будинок індивідуального житлового фонду, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки право власності на зазначений житловий будинок з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд не було належним чином зареєстроване за спадкодавцями за їх життя, то існує необхідність визнати право власності на неї в порядку спадкування за Позивачем ОСОБА_1 , - з огляду на наступні норми права:

Згідно вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як встановлено судом в судовому засіданні, за життя ОСОБА_2 заповіт не склав, отже, в даному випадку має місце спадкування за Законом.

Відповідно, спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_2 є його син, - ОСОБА_1 , - позивач по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як судом встановлено вище, Позивач є сином померлого ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження, окрім того, - інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_2 немає.

Згідно ст. 1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно надувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

На підставі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Проте, як судом зазначено вище, позивач ОСОБА_1 отримав відмову від нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у виді видачі свідоцтва про спадкування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі п. 3.1. узагальнюючого листу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, на теперішній час видати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства неможливо.

Згідно п. 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Тобто, не має іншого способу, окрім звернення до суду, щодо визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 52,7 кв. м., житлова площа 36,2 кв. м., допоміжна площа 16,2 кв. м.), з господарськими будівлями та спорудами (прибудова під літ. а, криниця під літ. L), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 30.05.2007 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», п. 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», ст. ст. 328, 392, 1223, 1261, 1267, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174 - 175, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем місто Київ, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 17 листопада 1998 року Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , як за спадокємцем за Законом першої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , яке видане 28 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного ситану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві), право власності на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок (загальна площа приміщень 52,7 кв. м., житлова площа 36,2 кв. м., допоміжна площа 16,2 кв. м.);

- з господарськими будівлями та спорудами (прибудова під літ. а, криниця під літ. L),- - що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 23.08.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.