Справа № 368/1890/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за поданням державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області стягувач ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.к. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Кагарлицького РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до суду з даним поданням посилаючись на те, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №60675706 (до складу якого входять 4 виконавчі документи №36//1890/14-ц від 04.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальної суми боргу в сумі 480014,48 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_2

20.11.2019 року виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам.

Рішення на сьогоднішній день не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, а тому просить про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Представник Кагарлицького РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи.

Представник боржника ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення подання заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Надала суду квитанції про часткову оплату боргу.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, просила слухати справу у її відсутність, подання підтримує.

Заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що підстави для задоволення подання відсутні.

Так судом встановлено, що Головний державний виконавець Кагарлицького РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до суду з даним поданням посилаючись на те, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №60675706 (до складу якого входять 4 виконавчі документи №36//1890/14-ц від 04.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальної суми боргу в сумі 480014,48 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_2

20.11.2019 року виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з ч.ч. 2, 4ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи не вбачається, що боржник ОСОБА_2 отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому вважається не повідомленою про початок примусового виконання рішення.

Таким чином, відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

Крім того, факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання згідно наявних матеріалів також не підтверджено, адже в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності реальної можливості у боржника (зокрема, майна, грошових коштів) для виконання рішення суду. Також матеріали справи не містять конкретних відомостей стосовно того, якими саме діями боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Також з матеріалів подання, державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник, може або намагається виїхати за межі України, щоб уникнути відповідальності.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України .

Встановлені та зазначені вище факти вказують на недоведеність обставин зазначених в поданні, зокрема факту ухилення боржника від виконання рішення суду, тому суд дійшов висновку, що подання внесено до суду передчасно, без всебічної, повної та об`єктивної перевірки неможливості проведення виконавчих дій з метою виконання рішення суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 частково сплачує борг на користь ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України,ст.441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені подання державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області стягувач ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст ухвали виготовлено 14.01.2021 року.

Суддя Т.Є. Іванюта