КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 373/1268/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Опанасюка І.О. в м. Переяслав-Хмельницький у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовував тим, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинений та зареєстрований виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором від 06 квітня 2020 року, укладеного ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», простроченої заборгованості за кредитом 38143 грн. за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року, і 07 липня 2021 року на виконання зазначеного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відкрив виконавче провадження ВП № 65992454, де стягувачем є відповідач.

Вказував, що нотаріус при вчинені оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач не укладав та не підписував кредитних договорів, не отримував коштів від відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке є стягувачем за кредитним договором 389151419 від 06 квітня 2020 року. Оскільки виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками фінансової установи, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, він не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Вказував, що дізнався про відкрите виконавче провадження з додатку «Дія», звернувшись до приватного виконавця з адвокатським запитом, отримав копію виконавчого напису, копію заяви стягувача про примусове виконання рішення, копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства, в зв`язку з чим він не підлягає виконанню.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчинений 21 травня 2021 року № 30953, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 39343 грн. за кредитним договором 389151419 від 06 квітня 2020 року.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на правові висновки Верховного Суду України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 754/9711/14-ц, п. 13, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ст. 15, 16, 18 ЦК України , ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Повторно наводив обставини, зазначені в позовній заяві.

Вказував, що будь-яких правовідносин з відповідачем у нього ніколи не було, а тому зазначена у виконавчому написі заборгованість не може бути безспірною, письмової вимоги про усунення порушень позивач не отримував.

Вважав, що виконавчий напис вчинено на підставі неіснуючого кредитного договору, який через відповідача, перед яким позивач жодних правовідносин і зобов`язань ніколи не мав, передано приватному виконавцю. Більше того, він ніколи не отримував ні від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ні від ТОВ «Таліон Плюс» жодних документів про перехід до них будь-яких прав вимоги, і не існує відомостей про те, що позивач повідомлявся про відступлення права вимоги відповідачу та отримував від останнього лист-вимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса, яка була залишена боржником без виконання. Тобто має місце порушення п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Всупереч цьому суд першої інстанції зазначив, що позивач у порядку та строки, визначені процесуальним законом, не довів протиправність вчинених дій щодо видачі виконавчого напису нотаріусом, так само не було доведено наявність спору щодо нарахованої заборгованості.

Вказував також, що зі змісту виконавчого напису суд першої інстанції не вгледів, що він вчинений приватним нотаріусом на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, однак вказаний пункт виключений, а тому вчинення виконавчого напису з посиланням на вказаний пункт є незаконним та самостійною підставою для задоволення позову.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою не лише фактичну, але і формальну наявність спору, і не врахував, що на самостійні запити позивачу не надавалася відповідь для ознайомлення з матеріалами справи, в зв`язку з чим представник позивача направляв адвокатський запит.

Вказував, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам і з огляду на те, що заява відповідача про примусове виконання рішення, на підставі якої відкрите виконавче провадження, не стосується безспірної заборгованості, а є лише зверненням відповідача до приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою твердження позивача про те, що немає жодних документів, вимоги про усунення порушення він не отримував, а свої вимоги підтверджує наявними у нього доказами.

За вказаних обставин позивач вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які прямо вказують на спірність вимог стягувача.

Наголошував, що виходячи зі змісту виконавчого напису, відступлення права вимоги відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 05 серпня 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» мало місце до договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 11 серпня 2020 року до ТОВ «Таліон Плюс», що прямо вказує на спірність правовідносин.

Залишивши даний доказ поза увагою, суд першої інстанції помилково зробив висновок про безспірність заборгованості.

Вважав, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що на а. с. 8 знаходиться копія виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грисюк О.В. 21 травня 2021 року, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором 389151419 від 06 квітня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 93 від 11 серпня 2020 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, реєстр прав вимоги № 5 від 16 квітня 2021 року, є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», далі іменований стягувач, за кредитним договором 389151491 від 06 квітня 2020 року. Строк платежу за кредитним договором 389151419 від 06 квітня 2020 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості складає 38143 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 24143 грн.; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача; загальна сума, що підлягає стягненню - 39343 грн.

На а. с. 9 знаходиться копія постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 07 липня 2021 року, якою відкрито виконавче провадження ВП № 65992454 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису № 30953, виданого 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грисюк О.В..

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що своїми правами, визначеними ст. 43, 84 ЦПК України, позивач не скористався, клопотань про витребування доказів судом заявлено не було, а з копій виконавчого напису та постанови про відкриття провадження встановити протиправність дій відповідача в межах заявлених вимог не представляється можливим, в той час як інших доказів суду для дослідження надано не було.

Апеляційний суд не може погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Заперечуючи проти виконавчого напису нотаріуса від 21 травня 2021 року № 30953 та звертаючись до суду з вимогами про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки ОСОБА_1 не укладав та не підписував кредитних договорів та не отримував коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», крім того, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками фінансової установи, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і який не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача, а також що виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Також відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 03 червня 2020 року, справа № 520/5345/18: повноваження органів влади є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Такого обов`язку надання правової кваліфікації судом першої інстанції виконано не було і не перевірено доводів позивача щодо вчинення виконавчого напису нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Встановлені судом першої інстанції обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) ? «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В порушення ч. 4 ст. 263 ЦПК України судом першої інстанції наведених правових висновків Верховного Суду враховано не було та не перевірено, чи відповідають подані стягувачем приватному нотаріусу документи для одержання виконавчого напису вимогам п. 1 Переліку, залишено спір невирішеним, а права позивача як боржника - незахищеними.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, відтак судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивач не отримував письмової вимоги про усунення порушень, з огляду на те, що решта документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, позивачем у приватного нотаріуса не витребовувались і відповідних клопотань в апеляційній скарзі також не заявлено, та оскільки зазначені підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, заявлені ОСОБА_1 лише в апеляційній скарзі, у позові такі підстави відсутні і вони не були предметом оцінки суду першої інстанції.

Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, а саме, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про примусове виконання рішення, на підставі якої відкрито виконавче провадження, не стосується безспірності заборгованості, а є лише зверненням відповідача до третьої особи щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, з огляду на те, що предметом даного позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а не оскарження дій приватного виконавця.

Апеляційний суд відхиляє також як необґрунтовані доводи припущення апеляційної скарги, що відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» хронологічно мало місце до укладення договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 11 серпня 2020 року до ТОВ «Таліон Плюс», що, на думку позивача, прямо вказує на спірність правовідносин.

Вирішуючи по суті вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд виходить із того, що згідно змісту виконавчого напису від 21 травня 2021 року, реєстраційний № 30953, укладений між банком та позивачем кредитний договір від 06 квітня 2020 року, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, оскільки відомості щодо нотаріального посвідчення кредитного договору та договору про відступлення прав вимоги у виконавчому написі відсутні, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 30953 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 про порушення приватним нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі нечинної редакції п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, відтак позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2270 грн., понесені ним при поданні позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 21 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 30953, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 39343 грн. за кредитним договором 389151419 від 06 квітня 2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (м. Київ вул. Сверстюка Євгена 11-а оф. 605 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання Київська область м. Переяслав 3 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2270 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.