Справа № 703/3903/20
6/703/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

при секретарі Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла подання приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив:

Приватний виконавець Бурмага Є.А. звернувся до суду із вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження 58908320 з виконання виконавчого напису №25231 виданого 31 жовтня 3027 року про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2015 року по 12 вересня 2017 року, що складається із строкової заборгованості в сумі 9280 доларів США, простроченої заборгованості 16380 доларів США, строкової заборгованості по нарахованих відсотках 9,98 доларів США, простроченої заборгованості по нарахованих відсотках 32087, 79 доларів США, загальна сума заборгованості становить 57757, 77 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, не надано декларацію та будь-яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснено.

У зв`язку з наявними обставинами та з метою своєчасного виконання виконавчого напису приватний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов`язань покладених на неї нього виконавчим написом № 25231.

Приватний виконавець Бурмага Є.А. в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про день і час розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2019 року за виконавчим написом № 25231 виданого 31 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 57757,77 доларів США (а.с. 21-23).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Як передбачено ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під поняттям ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Так, на момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01 лютого 2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В силу положень ст. 33 Конституції України особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобов`язання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь - яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеному у цьому Пакті.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404 - VII державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 3 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обов`язків.

Згідно з Узагальненням судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 1 січня 2017 року на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 № 3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань; такі обмеження можуть встановлюватися судом шляхом тимчасового затримання або вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та п. 8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57.

Слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання таким правом державного виконавця не наділяє.

За переконанням суду обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена про відкриття виконавчого провадження та отримувала копію постанови про його відкриття.

Крім того, з оглянутих матеріалів справи не вбачається, що боржник на момент звернення приватного виконавця до суду із заявою про обмеження у праві виїзду за кордон, одержувала виклики останнього про необхідність явки до приватного виконавця, що в свою чергу спростовує факт свідомого ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов`язань.

Доказів ухилення боржника від сплати боргу приватним виконавцем, суду не надано.

Враховуючи вищенаведене та відсутність доказів, які б свідчили про факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, суд приходить до беззаперечного висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за виконавчим написом ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404 - VII, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п. 8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 260, 441 ЦПК України, Узагальненням судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 1 січня 2017 року, -

ухвалив:

У задоволенні подання приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення , особами, які не були присутніми під час судового розгляду справи протягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Головуюча: О.П. Опалинська