Справа № 362/4952/21
Провадження № 4-с/362/41/21
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Стягувач звернувся до суду із скаргою, у якій зазначає, що Скасувати державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.О. від 30 листопада 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41430633.

Посилаючись на те, що рішення суду фактично не виконано, стягувач просить визнати незаконною і скасувати зазначену постанову (а.с. 1 2).

Заявник і державний виконавець в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд скарги у їх відсутності.

Боржник був повідомлений про місце, день і час розгляду скарги належним чином в порядку визначеному статтею 130 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі та надані державним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження № 41430633 в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

Постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.О. від 30 листопада 2020 року закінчено виконавче провадження № 41430633 (а.с. 42 43).

Вказану постанову обґрунтовано тим, що боржників зобов`язано усунути перешкоди в користуванні стягувачем належною їй земельною ділянкою та зобов`язано перенести самовільно встановлений паркан на межу, що розділяє земельні ділянки.

Зокрема, вирішуючи дану скаргу по суті вимог, суд виходить із положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме: норм статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», які визначають порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а також розділом IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства

юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Натомість, в порушення вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження, надані державним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження № 41430633 не містять даних про перевірку державним виконавцем виконання рішення боржником.

Згідно із пунктом 10 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Проте, надані державним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження № 41430633 не містять відповідного акту про виконання рішення, що підписаний сторонами виконавчого провадження.

Так, усі наявні в матеріалах даного виконавчого провадження акти державного виконавця не містять підписів сторін виконавчого провадження, а підписані тільки державним виконавцем, що суперечить вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Також, в наданих державним виконавцем копіях матеріалів виконавчого провадження № 41430633 відсутні фактичні дані про те, що на виконання рішення суду перенесено самовільно встановлений паркан на межу, що розділяє земельні ділянки.

Як наслідок, є незрозумілим, чим саме та якими фактичними документами керувався державний виконавець, встановивши, що самовільно встановлений паркан дійсно перенесено на межу, що розділяє земельні ділянки?

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає положенням статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 10 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, чим порушує права заявника щодо належного здійснення виконавчого провадження у якому він є стягувачем, а тому вони підлягають поновленню шляхом її скасування.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, з метою усунення допущених порушень та поновлення порушених прав стягувача, суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову.

Отже, через скасування судом оскаржуваної постанови буде поновлено права стягувача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

На підставі статті 452 ЦПК України, на відділ державної виконавчої служби слід покласти судові витрати, пов`язані з розглядом скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 10 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст. ст. 258 261, 450 452 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни від 30 листопада 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 41430633.

Стягнути з Васильківського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в дохід держави 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий