328/260/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 лютого 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Курдюков В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав і інтересів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав і інтересів.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом (ч.7 ст.1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»).

Згідно ч. 8 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 (справа №1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Позивач не позбавлений права звернутись до перекладача з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 21.01.2019 року (справа № 761/42431/17).

Позивач надав суду позовну заяву та копію позовної заяви для відповідача, які викладені російською мовою. Тому позивачу необхідно надати позовну заяву на державній (українській) мові, або надати переклад позовної заяви на державну мову засвідчений належним чином.

Що стосується вимог позивача про надання йому перекладача, зазначаю наступне.

Згідно ч.2 ст. 75 ЦПК перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" запрошення перекладача до участі у справі є обов`язком особи, яка бере участь у справі, а не суду.

Таким чином, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку суду призначати перекладача для письмового перекладу позовної заяви.

Що стосується вимог позивача про звільнення від сплати судового збору, зазначаю наступне.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про звільнення від сплати судового збору, оскільки у позивача скрутне матеріальне становище, просить суд звільнити позивача від сплати судового збору.

Суд, вважає, що заява про звільнення від сплати судового збору, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити її від сплати судового збору.

Вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, суд має самостійно вирішити питання й про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження скрутного матеріального становища не надав суду жодних доказів.

Вказане унеможливлює вирішення судом питання щодо дійсної наявності у позивача скрутного матеріального становища для цілей звільнення від сплати судового збору.

Позивачу необхідно сплатити та додати документ на підтвердження сплати судового збору або надати докази підтвердження про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано до позовної заяви для відповідача додатків, а саме копію трудового договору про роботу за сумісництвом №1 від 01.03.2019 р. та копію повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №212.

З огляду на те, що позивача не надано до позовної заяви для відповідача додатків, а саме копію трудового договору про роботу за сумісництвом №1 від 01.03.2019 р. та копію повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №212 у необхідній кількості, то даний недолік має бути усунений.

Згідно з ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п.3.16 Національного стандарту України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» ДСТУ 2732:2004, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 №97, засвідченою копією службового документа є копія службового документа, що містить реквізити, які в окремих випадках надають їй юридичної сили оригіналу. Порядок засвідчення копії документу визначений п.5.27 розділу 5 Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, а саме відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

Додані до заяви позивачем копії документів не засвідчені належним чином, а тому не є копіями документів в розумінні ЦПК України.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено та не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання перекладача відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав і інтересів залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Копію ухвали направити позивачу.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: