Справа № 487/2971/20
Провадження № 2/487/338/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Попович В.Б., представника позивача Труби К.Б., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/2971/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою судді від 09.06.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про закриття провадження по справі. Обґрунтовуючи дане клопотання зазначив, що відповідач не звертався до органу опіки та піклування з метою визначення місця проживання дитини. Наголосив на тому, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує проти проживання сина з матір`ю та відповідачем не вчиняються жодні дії направлені на зміну місця проживання дитини. Фактично, батьки дійшли згоди, щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідач підтримав думку свого представника, наполягав на закритті провадження по справі.

Представник позивача заперечувала проти заявленого клопотання. Повідомила про те, що позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами в зв`язку з погрозами ОСОБА_1 відібрати в неї сина, що свідчить про наявність спору між сторонами. Просила закрити підготовче судове засідання по справі, призначити справу до розгляду по суті.

Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином.

Представник третьої особи в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

В матеріалах справи наявні талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяв (повідомлень) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.02.2020 року, 02.08.2020 року, 10.08.2020 року та заяви ОСОБА_3 адресовані начальнику Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 02.08.2020 року, 10.08.2020 року, 14.09.2020 року, зі змісту яких вбачається, що позивач неодноразово зверталася до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області з заявами про погрози відповідача відібрати в неї спільну дитину. На які, начальником відділу було надано відповіді, згідно яких в ході розгляду її звернень складу кримінального правопорушення встановлено не було.

Надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір.

Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про те, що в розумінні положень ст. 161 Сімейного кодексу України, за відсутності угоди сторін або ж відповідного рішення органу опіки та піклування, між сторонами не врегульоване, що і стало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду із даним позовом. За такого, питання визначення місця проживання дитини повинно бути врегульоване судом з метою запобігання порушення прав малолітньої дитини.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

По справі проведено підготовче провадження в якому було виконано вимоги статті 197 ЦПК України: уточнено позовні вимоги, вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та визначені факти, які необхідні встановити для вирішення спору, встановлено порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

На підставі викладеного, суд вважає підготовчі дії завершеними, тому підготовче засідання підлягає закриттю, а справа призначенню до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст.197,200,255, 260,261, 353, 354ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовити.

Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01.03.2021 року о 16:20 год., в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва, за адресою: м. Миколаїв вул. Радісна,3, каб. №17.

Про час та місце розгляду справи по суті повідомити учасників справи.

Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Щербина