Провадження № 2-о/752/493/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 жовтня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтресована особа: Управління пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 .

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до паспорта громадянина України її прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 . Проте в трудовій книжці серії НОМЕР_1 запис здійснено російською мовою - « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з вказаними розбіжностями у заявниці виникли труднощі при оформленні на пенсію за віком, оскільки вказані розбіжності у написанні імені в трудовій книжці були виявлені працівниками управління Пенсійного фонду України Голосіївського району у місті Києві, у зв`язку з чим їй було відмовлено в оформлення пенсії.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2021 року відкрито провадження у справі.

Заявник в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, в своїй заяві просила розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.6. ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 06.07.1961 року, « ОСОБА_2 », народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м.Луганськ. В Свідоцтві про народження запис виконано російською мовою.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Жовтневим РВ у м. Луганську УДМС України в Луганській обл. 05.09.2013 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « ОСОБА_1 », яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м.Луганськ.

Трудова книжка на ім`я заявниці оформлена 23.07.1979 російською мовою, у якій зазначено прізвище, ім`я та по батькові «( ОСОБА_3 , дата рождения - ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 14.07.2021 року № 2600-0204-8/114264 заявниці було повідомлено, що за наданими документами не було зараховано до страхового стажу період роботи за записами трудової книжки, оскільки на прізвище та ім`я « ОСОБА_4 » (рос.) не відповідає даним паспорта « ОСОБА_5 » (рос.).

З наданих суду документів вбачається, що заявницею доведено ті обставини, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), на ім`я якої видані паспорт громадянина України, трудова книжка, є однією і тією ж особою, тобто вказані документи належать останній.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що заява, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 81, 293, 294, 315, 319, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя