справа №619/1753/13-ц
провадження №4-с/619/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.

за участю: секретаря судового засідання - Суржкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шумейко К.В., ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просить поновити строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця та зобов`язання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шумейко К.В. у виконавчому провадженні №49007977, які виразились у не зупиненні виконавчих дій після того, як йому стало відомо про наявність підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов`язати старшого державного виконавця та зобов`язання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шумейко К.В. зупинити виконавчі дії у виконавчому провадженні №49007977 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ФК «Довіра і гарантія» 1011258 грн. 48 коп.

Заявник посилається на те, що на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 49007977 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ФК "Довіра і гарантія" 1011258 грн. 48 коп.

Даний борг виник у ОСОБА_1 за договором іпотеки № 4176-004/08Р від 20.11.2008. Вказаний договір був укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс Банк» та іншою особою.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2011 року у справі № 5023/10192/11 ФОП ОСОБА_1 був визнаний банкрутом.

Згідно з ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2011 року у справі № 5023/10192/11 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Маючи непогашену заборгованість за договором іпотеки № 4176-004/08Р від 20.11.2008, ПАТ КБ «Правекс Банк» заявило вимогу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 суми коштів у розмірі 1011258 грн. 48 коп. в рамках процедури банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.11.2017 року у справі № 5023/10192/11 враховуючи, що TOB «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» за кредитним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008р., іпотечним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008р., судом здійснено заміну у справі № 5023/10192/11 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 кредитора ПАТ КБ «Правекс- Банк» на його правонаступника TOB «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код 38750239).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2019 року у справі №5023/10192/11 враховуючи, що TOB «ФК «Алькор Інвест» набуло права вимоги TOB «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008 та іпотечним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008, судом здійснено заміну кредитора у справі №5023/10192/11 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 - TOB «ФК «Довіра та гарантія» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1-Б, офіс 207, ).

Таким чином, станом на 28.09.2020 року право вимоги за кредитним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008р., іпотечним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008р. має виключно товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест».

У зв`язку з тим, що право вимоги за кредитним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008р., іпотечним договором № 4176-004/08Р від 20.11.2008р., яке звернено до ОСОБА_1 виникло у ПАТ КБ«Правекс-банк» до порушення провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_1 , ПАТ КБ «Правекс-банк» звернув дану вимогу до ОСОБА_1 в рамках процедури банкрутства у справі № 5023/10192/11.

Таким чином, враховуючи, що на даний час вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1011258,48 грн, яка виникла на підставі кредитного договору № 4176-004/08Р від 20.11.2008р„ заявлена кредитором у рамках процедури банкрутства, виконавчі дії у виконавчому провадженні № 49007977 підлягають зупиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шумейко К.В. з відповідним клопотанням про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 49007977 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ФК "Довіра і гарантія" 1011258 грн. 48 коп.

Листом від 28.08.2020 року № 42397 його було повідомлено про відсутність підстав про задоволення клопотання, враховуючи що виконавче провадження було відкрито у 2015 році, тобто зобов`язання виникло після визнання боржника банкрутом.

Вказану відмову у задоволенні клопотання вважає незаконною, оскільки моментом виникнення зобов`язання є не момент відкриття провадження, а момент звернення вимоги кредитора, який відбувся до визнання ОСОБА_1 банкрутом на підставі відповідного договору. Крім того, вимога про стягнення з ОСОБА_1 1011258 грн. 48 коп. на даний час заявлена в рамках процедури банкрутства, до якої залучений належний кредитор - TOB «ФК «Алькор Інвест».

Внаслідок бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні № 49007977, яке виразилось у не зупиненні виконавчих дій після того, як йому стало відомо про наявність підстави, передбаченої п. 4. ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», порушується право ОСОБА_1 , оскільки один й той самий борг одночасно стягується на користь кількох юридичних осіб, одна з яких вже не є кредитором у даному зобов`язанні у зв`язку з відступленням права вимоги. Така подвійна відповідальність боржника недопустима, а тому вказана бездіяльність державного виконавця є незаконною.

Щодо поновлення строку на подання скарги зазначив, що 31.08.2020 року було подано відповідну скаргу до Дергачівського районного суду. Внаслідок технічної помилки до вказаної скарги не було додано доказів направлення її копії та копії доданих до неї документів іншим учасникам справи. Внаслідок цього ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01.09.2020 року, скаргу адвоката Кравцова С. О., подану в інтересах ОСОБА_1 було залишено без розгляду. Про вказану ухвалу ОСОБА_1 та його представник дізнались за допомогою відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08.09.2020 року. Дізнавшись про це, було у найкоротші терміни підготовлено оновлену редакцію скарги, з метою її направлення у відповідності з вимогами, вказаними в ухвалі про залишення попередньої скарги без розгляду.

22.12.2020 до суду від старшого державного виконавця Шумейко К.В. надійшов відзив на скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те що, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП№49007977 за виконавчим листом №619/1753/13-ц виданим 27.02.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «Довіра та Гарантія» грошової суми 1011258,48 грн. 14.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№49007977. 14.10.2015 року державним виконавцем направлено виклик боржнику ВП№49007977. 12.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП№49007977 у розмірі 101125,84 грн.

08.09.2020 року до відділу надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу, а саме: виконавчого листа №619/1753/13 виданого 27.02.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Довіра» подана директором ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Довіра» Олександром Правником вих№1/1262 від 04.09.2020.

11.09.2020 старшим державним виконавцем Шумейко К.В., керуючись п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП№49007977, у зв`язку з чим для зупинення виконавчих дій виконавчому провадженні не має законних підстав.

Також, 20.12.2011 у справі №5023/10192/11 ухвалою Господарського суду Харківської області банкрутом визнано фізичну особу підприємця ОСОБА_1 , а Дергачівський районний суд Харківської області розглядав справу стосовно фізичної особи ОСОБА_1 та 10.10.2010 року у відкритому судовому засіданні було винесено рішення про стягнення заборгованості, яке ОСОБА_1 не скасовано.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій наполягав на задоволенні скарги, просив розглянути справу у їх відсутність, без фіксації технічними засобами.

Старший державний виконавець Шумейко К.В. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні скарги та розглянути справу у відсутність представника відділу.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП№49007977 за виконавчим листом №619/1753/13-ц виданим 27.02.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «Довіра та Гарантія» грошової суми 1011258,48 грн.

14.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№49007977.

14.10.2015 року державним виконавцем направлено виклик боржнику ВП№49007977.

12.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП№49007977 у розмірі 101125,84 грн.

08.09.2020 року до відділу надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу, а саме: виконавчого листа №619/1753/13 виданого 27.02.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Довіра» подана директором ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Довіра» Олександром Правником вих№1/1262 від 04.09.2020.

11.09.2020 старшим державним виконавцем Шумейко К.В., керуючись п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП№49007977.

Постанова державного виконавця не оскаржена, набрала законної сили.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 14 ЦПК України).

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції чинній станом на 19 січня 2019 року, далі - Закон 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Водночас, суд зауважує, що 11.09.2020 старшим державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №49007977 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні не має законних підстав.

Відповідно до п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.3, 5, 10, 13, 18, 37, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо в Харківський апеляційний суд шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги з дня її проголошення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні ухвали у той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Є. Р. Остропілець