Справа № 369/9903/21
Провадження № 2/369/4861/21
11.11.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., за участю: секретаря судового засідання Ільченко В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, зміну прізвища, зобов`язання вчинити певні дії,
В липні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Києво- Святошинського районного суду Київської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, зміну прізвища, зобов`язання вчинити певні дії.
Позивачка в позовній заяві посилалась на те, що із 18 липня 2017 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 2021 р. з відповідачем не проживають як подружжя та не ведуть спільне господарство. Перебування у шлюбі носить формальний характер та є безперспективним. Неодноразово відповідач був у нетверезому стані, внаслідок чого відбувалися сварки між Позивачем та Відповідачем, надходили в усній формі нецензурні образи від Відповідача. Також позивач зазначила, що відповідач не надає коштів на утримання дитини та не бере участі у його вихованні. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою від 20.07.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
В судове засідання позивачка з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, і в разі неявки відповідача позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав.
Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, а позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.07.2017 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 18.07.2017 р. серії НОМЕР_1 . Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 01.09.2017р. серії НОМЕР_2 . Як вбачається з довідки від 12.08.2021 р. №2676, виданої Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області ОСОБА_1 , син останньої - ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню, і слід шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 18.07.2021р. виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №397, розірвати. Щодо зміни прізвища позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , то суд відмовляє у задоволенні вимог, оскільки позивачка не надала суду належних і допустимих доказів в обгрунтування вказаних вимог, а саме з яких підстав її прізвище « ОСОБА_1 » має бути змінено на прізвище « ОСОБА_1 ». З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 липня 2017 року вбачається, що шлюб був укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , і прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини- ОСОБА_1 . Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 013 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду - 16.07.2021, і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог про стягнення аліментів суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивачка не надала суду належних і допустимих доказів в обгрунтування своїх вимог про необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10 000 грн. на утримання дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 серпня 2018 року у справі №759/3363/16-ц, тлумачення частини п`ятої статті 148СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив`язаності до членів її сім`ї.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Окрім того, прізвище дитині, як зазначено у статті 145 СК, присвоюється при вчиненні запису акта про народження. Реєстрацію прізвища дитині провадять органи РАЦС, коли між батьками досягнута про це згода. Прізвище присвоюється дитині на все життя. Оскільки батьки мають однакові права щодо своїх дітей незалежно від того, з ким із них проживають діти, то для зміни прізвища дитини потрібна згода обох батьків. Дати згоду на зміну прізвища без згоди другого з батьків можливо лише за наявності умов, коли створилися незвичайні обставини у житті дитини і якщо її інтереси вимагають зміни її прізвища.
Також слід зазначити, що позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог про доцільність зміни прізвища дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на « ОСОБА_1 ».
Крім того, позивачка просила в позовній заяві зобов`язати Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни в реєстр актів цивільного стану та видати свідоцтво про народження її сина з урахуванням зміни прізвища позивача. Проте, позивачка не вказала в позовній заяві відповідачем Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану. А згідно вимог ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження-до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Таким чином, лише позивач наділений правом визначати відповідача у справі.
За таких обставин у задоволенні вимог позивача про зобов`язання Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни в реєстр актів цивільного стану та видати свідоцтво про народження її сина з урахуванням зміни прізвища позивача суд відмовляє у їх задоволенні.
Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст. 110, 112, 113, 115, 141, 157, 180-182, 183, 185, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 51, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, зміну прізвища, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 18.07.2021р. виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №397, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 013 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду - 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. У іншій частині позовних вимог відмовити. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає надсиланню до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі позову судовий збір у сумі 908,00 грн.. Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн.. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його винесення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя Л.М.Ковальчук