У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021 Справа №607/1974/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається із долученої заявником до матеріалів заяви копії рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року у справі №1915/16113/2012, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей, зокрема ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 400 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2012 року і досягнення дітьми повноліття.

Судом встановлено, що вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявником вже було заявлено і таку вимогу рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року у справі №1915/16113/2012 задоволено, рішення суду набрало законної сили.

Звертаючись до суду повторно та заявляючи вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ОСОБА_1 Титівна фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відтак, за наявного рішення суду про стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів, заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку може бути розглянута виключно в порядку позовного провадження, що виключає можливість її розгляду у наказному провадженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що у ОСОБА_1 відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в порядку наказного провадження.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Разом з цим відповідно до ч.3 ст.165 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У зв`язку з наведеним, враховуючи, що заявником подана до суду заява про видачу судового наказу про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, то заявлена вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, тому слід відмовити у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 166 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.165-167, 258-261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 08 лютого 2021 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак