Справа № 464/3527/21
пр.№ 2/464/1214/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2021 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої -судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Коваль М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, як піднаймач, однак у квартирі останній не проживає, будь-які зв`язки із ним відсутні, його фактичне місце проживання йому не відоме. Безпідставна реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його право власності, а тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту такого, додатково пояснив, що відповідач ніколи у квартирі не проживав та не вселявся у неї, а зареєстрували його у квартирі на прохання знайомих лише на час навчання. Однак, після цього він з реєстрації не знявся та будь-якого зв`язку із ним немає. Просить позов задоволити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із положенням ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи із порівняльного аналізу ст. ст. 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та ст. ст. 64, 150, 156 Житлового кодексу, слід дійти висновку, що положення ст.ст.383,391 Цивільного кодексу України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст.405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 150, 156 Житлового кодексу регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.10.2018 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13921016 від 19.03.2007 р.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №259 від 26.03.2021 р., виданою ТзОВ «Стимул Сихів», у квартирі АДРЕСА_1 , окрім позивача, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з 05.08.2014 року.

Як вбачається з акту ТзОВ «Стимул- Сихів» від 05.08.2020 р. відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі.

Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірною квартирою (найм, оренда, тощо) не вчинялись. Передбачених ч.2 ст.71 Житлового кодексу України підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що відповідач не проживаючи у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк збереження права користування житлом втратив право на користування нею, а тому тому позов слід задоволити.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 130, 137, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) 840 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 22 листопада 2021 року.

Головуюча