Провадження № 2/712/3324/21
Справа № 707/2676/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ПИРОЖЕНКО С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ставангер» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси Транслогістик» про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Ставангер» звернувся з позовом до відповідачів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ТОВ «Черкаси Транслогістик» з позовом визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд:

1) визнати недійсним правочин щодо внесення ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК»: нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв. м.); транспортного засобу (сідловий тягач Е, марка DAF, модель TE95XF, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ); транспортного засобу (напівпричіп бортовий Е, марка KRONE SPD 27, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ); транспортного засобу (напівпричіп фургон Е, марка TRAILOR SYY3CP, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ); який оформлено актом приймання-передачі нерухомого майна, до статутного капіталу ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК», серія та номер: 1338, 1339, виданого 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А.;

2) скасувати державну реєстрацію права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (запис про право власності № 42969495) за ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв.м., з одночасним визнанням за ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно, яке було зареєстровано за нею на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 1997 року та договору дарування Ѕ частини квартири від 12 липня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 6553;

3) стягнути з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК» на користь ТОВ «Ставангер» сплачений останнім судовий збір у сумі 4 540 грн. та 30 000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2021 року вказану справу передано за підсудністю для розгляду до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Вказана справа за результатами автоматизованого розподілу справ була передана судді Пироженко С.А.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає. що вказана справа не може бути прийнята судом до провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормою ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами п.п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Позовні вимоги ТОВ «Ставангер» про визнання недійсним правочину щодо внесення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК» нерухомого та рухомого майна, та про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК» на вказану квартиру, звернуті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ТОВ «ЧЕРКАСИ ТРАНСЛОГІСТІК, що є господарюючими суб`єктами.

Отже спір про передачу нерухомого та рухомого майна у статутний капітал суб`єкта господарювання виник між юридичними особами господарюючими суб`єктами ТОВ «Ставангер» та ТОВ «Черкаси Транслогістик», а також фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , як власником корпоративних прав.

Відповідно до пункту 1 підпункту 1.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» з урахуванням приписів статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України справи зі спорів, пов`язаних з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, розглядаються господарськими судами за одночасної наявності двох умов: якщо ці спори виникають з цивільних (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України) або господарських (стаття 3 Господарського кодексу України) відносин, у тому числі з корпоративних, та суб`єктний склад сторін спору відповідає вимогам статті 1 ГПК).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справу п.14 Постанови Пленуму «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що немає ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з`ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Як установлено в частинах першій, третій статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 11 цього Закону учасники товариства зобов`язані: а) додержувати установчих документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства; б) виконувати свої зобов`язання перед товариством, в тому числі і пов`язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами; в) не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність товариства; г) нести інші обов`язки, якщо це передбачено цим Законом, іншим законодавством України та установчими документами.

У статті 50 Закону України «Про господарські товариства» вказано, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Максимальна кількість учасників товариства з обмеженою відповідальністю може досягати 100 осіб. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. Учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його зобов`язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників.

Відповідно до статті 51 вказаного Закону установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду, порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі. Зміни вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному капіталі, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.

Статтею 53 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

З урахуванням наведених норм процесуального права, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими, тому спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правову позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 203/2501/15-ц.

Таким чином, передаючи цивільну справу за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси, Черкаський районний суд Черкаської області помилково виходив з того, що до вказаних позовних вимог підлягає застосуванню загальна територіальна підсудність.

Суддя враховує, що статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Однак, прихожу до висновку, що відкриття провадження по справі порушить визначення розгляду справи належним судом, що в свою чергу буде свідчити про розгляд справи некомпетентним судом, а відтак є підставою для скасування рішення суду ухваленого за наслідком розгляду цієї справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ставангер» у відкритті провадження у справі за його позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси Транслогістик» про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Господарського суду Черкаської області з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Соснівського

районного суду м Черкаси С.А.ПИРОЖЕНКО