Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2765/21 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/2765/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. у м.Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтв імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення із вказаною позовною заявою до суду і до закінчення донькою навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років. Також просила рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Свій позов обґрунтовувала тим, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішення суду від 26 вересня 2016 року. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 донька досягла віку 18 років, тобто повнолітня. Наразі ОСОБА_3 навчається на денній формі за державним замовленням за спеціальністю «Образотворче мистецтво» у Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтв імені Івана Огієнка та отримує щомісячно стипендію в розмірі 980 грн, яка не є сталою та залежить від успішності навчання студента. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. На період навчання донька тимчасово зареєстрована та проживає у гуртожитку в АДРЕСА_1 , за проживання у якому щомісяця сплачує 392 грн. Коли донька була неповнолітньою відповідач добровільно щомісячно надавав матеріальну допомогу в розмірі 1 200 грн., тому вона не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Після досягнення донькою повноліття щомісячна допомога батька стала обмежуватися 600 грн., що недостатньо для задоволення мінімальних потреб доньки, яка у зв`язку з навчанням потребує витрат на проїзд, харчування, одяг, взуття, придбання підручників та канцелярських засобів. ОСОБА_3 не може поєднувати навчання із працею. На її думку, відповідач є здоровим, працездатним, може надавати матеріальну допомогу, оскільки неофіційно працює на будівництвах об`єктів та отримує достатні доходи, щоб сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн. Вона офіційно працює бухгалтером у ФОП, де отримує заробітну плату. Зі свого боку приймає активну участь та надає матеріальну допомогу на утримання доньки (надає кошти на харчування, проїзд та одяг, придбала ноутбук вартістю 15 199 грн, графічний планшет вартістю 3 497 грн, оплатила канцелярські вироби та користування донькою мережею Інтернет. Переконана, що участь в матеріальному утриманні доньки повинні нести обоє батьків, а не лише вона.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 01 червня 2021 року, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду про часткове задоволення позову скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок суду про те, що відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн. не ґрунтується на доказах, що призвело до хибного переконання, що відповідач може сплачувати щомісячно аліменти лише в сумі 700 грн. При винесенні рішення судом враховано факт отримання донькою стипендії у розмірі 980 грн., але не враховано, що з цієї стипендії вона щомісячно сплачує кошти за проживання в гуртожитку в розмірі 392 грн. Надання матеріальної допомоги доньці потрібно не лише на харчування, проїзд та одяг, але й на купівлю канцелярських приладів, підручників та інших речей, необхідних для здійснення успішного навчання. Посилається на те, що навчання на денній формі є основним заняттям доньки, а тому вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя. Наразі виходить так, що утримання ОСОБА_3 здійснюється переважно за рахунок матері, що не узгоджується із обов`язком батьків в рівних частинах утримувати дитину.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною першою ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року в справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню доньку чи сина).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

ОСОБА_3 навчається на 3-му курсі денної форми Житомирського фахового коледжу культури і мистецтв імені Івана Огієнка за державним замовленням за спеціальністю «Образотворче мистецтво» із терміном навчання з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року та щомісяця отримує стипендію в розмірі 980 грн. (а.с.12,15).

На період навчання ОСОБА_3 тимчасово зареєстрована та проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Оплата за проживання 392 грн. у місяць (а.с.13).

ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді бухгалтера з 05 вересня 2019 року по даний час та її заробітна плата за останні 3 місяці склала 18 000 грн. (а.с.14).

Із довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 25 листопада 2020 року серії 12ААВ №013222 убачається, що внаслідок загального захворювання ОСОБА_2 безстроково встановлена 3-я група інвалідності та за медичними протипоказаннями йому заборонена важка фізична праця і тривала хода (а.с.45-46).

Також, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управлінні ПФУ у Житомирській області та з грудня 2020 року по травень 2021 року отримав пенсію у розмірі 10 614 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08 червня 2021 (а.с.52). Розмір щомісячної пенсії у цей період становив 1 769 грн.

ОСОБА_2 на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради не перебуває та жодних видів допомог не отримує, що підтверджується довідкою від 08 червня 2021 року №812, виданою Управлінням соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області (а.с.53).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці у більшому розмірі, ніж визначив суд першої інстанції, що становить 700 грн. у місяць.

Наявність у відповідача на праві власності житлового будинку житловою площею 38,03 кв.м. та земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2 , також не змінюють висновків суду першої інстанції, оскільки нерухомість була йому подарована матір`ю ще у 2003 році, яка 2015 році померла, та відповідач не набував будинок та земельну ділянку за власні кошти (а.с.57-59). Походження майна доведено (дарування). На його придбання відповідач витрат не поніс. Навпаки наразі як власник має нести витрати на його утримання, оскільки власність зобов`язує. Наявність останнім часом у відповідача інших джерел доходів, окрім пенсії по інвалідності, не доведено.

За таких обставин, розмір матеріальної допомоги відповідача повнолітній доньці, яка продовжує навчання, не може апріорі перевищити щомісячного розміру його пенсії по інвалідності, яка є єдиним джерелом його доходу, що належними чи допустимими доказами позивачем не спростовано. Не може відповідач надавати щомісячно матеріальну допомогу в розмірі 2 500 грн, який перевищує його щомісячний дохід 1 769 грн, маючи протипоказання за станом здоров`я щодо фізичних навантажень.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, у абзаці другому резолютивної частини рішення зазначено, що аліменти стягуються до закінчення ОСОБА_3 навчання, без конкретизації відповідного навчального закладу. Згідно з частиною другою ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже, право на отримання невід`ємно пов`язане з навчанням. За таких обставин, слід доповнити резолютивну частину рішення суду першої інстанції після слів «до закінчення ОСОБА_3 навчання» словами наступного змісту: « у Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтва імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради», що відповідає положенням ст.376 ЦПК України. У решті рішення залишається без змін, оскільки у цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення після слів «до закінчення ОСОБА_3 навчання» словами наступного змісту: « у Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтва імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради».

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: