КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Київ

Справа № 759/13922/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року, постановлену у складі судді П`ятничук І.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

30 червня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача з ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт-Капітал».

Заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором №500955547 від 11.08.2014 року в розмірі 59 111,83 грн., та судовий збір в розмірі 591,12 грн. При цьому, 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1 відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500955547.

Крім цього, 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019 - 1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500955547.

Також, 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги №16-01-19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500955547.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони її правонаступником у цивільній справі № 759/13922/15-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що з матеріалів справи № 759/13922/15-ц вбачається, що 18 вересня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва ухвалив рішення, згідно з яким вирішив: позовні вимоги основного позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року в розмірі 59 111 грн. 83 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 591 грн. 12 коп., а всього в розмірі 59 702 грн. 95 коп.; в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

З рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року по справі № 759/13922/15-ц, яке набрало законної сили 18 жовтня 2018 року, вбачається, що саме ТОВ «Кредитні ініціативи», а не ПАТ «Альфа-Банк», є кредитором (стягувачем) за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року та належною особою, яка має право на стягнення заборгованості по ньому у зв`язку з невиконанням його умов, на загальну суму 59 702 грн. 95 коп. за вказаним рішенням суду.

Вказує, що матеріали справи 759/13922/15-ц не містять доказів зворотного відступлення ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року до ПАТ «Альфа-Банк» станом на день ухвалення рішення Святошинським районним судом м. Києва по справі № 759/13922/15-ц та на день постановлення ухвали про заміну сторони у справі її правонаступником.

При цьому, сам заявник у заяві про заміну сторони наголошує, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» та набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500955547. Однак, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та безпідставно постановив оскаржувану ухвалу.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником. У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності відкритого виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу ( ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності,дійшов висновку про наявність підстав задоволення заяви та заміну сторони стягувача з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції не у повному обсязі, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року в розмірі 59111 грн. 83 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року було відкрито провадження у цій справі.

12.10.2016 року представник ТОВ «Кредитні Ініціативи» - Капустинська М.О. звернулась до суду з заявою про залучення до участі в справі правонаступника позивача - ТОВ «Кредитні Ініціативи», посилаючись на те, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» був укладений договір факторингу №1, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , а тому усі права кредитора належать ТОВ «Кредитні Ініціативи».

На підтвердження вказаних обставин надано копію договору факторингу №1 від 21.06.2016 року, який укладено між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язався відступити право грошової вимоги за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (том 1, а.с. 146-152).

В судовому засіданні 13 жовтня 2016 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про задоволення цього клопотання та залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ «Альфа-Банк» - ТОВ «Кредитні Ініціативи» (а.с. 153).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року в розмірі 59111 грн. 83 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 591 грн. 12 коп., а всього 59 702 грн. 95 коп.

Відповідно до вказаного рішення суду, судом встановлено, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір факторингу №1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року.

З викладеного вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» втратив статус позивача ( та відповідно - стягувача) у цій справі, адже не є кредитором та не має права вимоги за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року.

Проте, вирішуючи питання про заміну сторони стягувача його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції не звернув уваги на зміст рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року, відповідно до якого позивачем у справі є ТОВ «Кредитні ініціативи», не врахував наявну в матеріалах справи копію договору факторингу №1 від 21.06.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив право грошової вимоги за кредитним договором № 500955547 від 11.08.2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ухвалу суду першої інстанції від 13 жовтня 2016 року про заміну позивача його правонаступником, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача - ПАТ «Альфа-Банк».

Враховуючи викладене, суду першої інстанції належало встановити особу стягувача відповідно до змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року у даній справі та вирішити заяву ТОВ «Вердикт Капітал», виходячи з наданих ним доказів щодо його правонаступництва після ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.