ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Вінницької-Бевз В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа Фастівський міськрайонний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про арешт коштів боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із скаргою в якій просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Вінницької-Бевз В.М. щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 22.09.2020 р. в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 ТВБВ № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), МФО НОМЕР_3 та скасувати постанову державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка складена Вінницькою-Бевз В.М. від 22.09.2020 р. та винесену в рамках виконавчого провадження №63096428 в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в ТВБВ № 10026/0657 філія ГУ АТ Ощадбанку по м. Києву та Київській області на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), МФО 322669, для зарахування пенсії та накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_4 , відкритий в ТВБВ № 10026/0657 філія ГУ АТ Ощадбанку по м. Києву та Київській області на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), МФО 322669, для встановлення кредитного ліміту.

Скаргу мотивував тим, що 22 вересня 2020 року постановою державного виконавця накладено арешт на його рахунки. Посилається на те, що пенсія є єдиним джерелом його доходів, накладення арешту на цей рахунок позбавляє його права на отримання пенсії та достатній життєвий рівень, порушує його конституційні права. Вважає, що постанова про арешт коштів боржника від 22 жовтня 2020 року є протиправною і повинна бути скасована, тому звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав викладених в ній, просила суд скаргу задовольнити.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Між тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Державний виконавець Вінницька-Бевз В.М. в судовому засіданні проти скарги заперечувала просила відмовити в її задоволенні, посилаючись на поданий нею до суду 12 січня 2021 року відзив на скаргу.

Суд, заслухавши думку представника заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 30 січня 2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області, у справі № 691/1009/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки,було ухвалено рішення, яким в задоволені позову було відмовлено. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2020 року дане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_3 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 64668,02 грн..

На підставі вищевказаної Постанови Київського апеляційного суду 27 липня 2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 691/1009/19 (2/381/106/20)

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п. 2 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

Частиною 1 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ України (м. Київ) Вінницької-Бевз В.М. перебуває виконавче провадження № 63096428, де стягувачем є ОСОБА_3 , а боржником ОСОБА_2 ..

02 жовтня 2020 року державним виконавцем у даному виконавчому провадженні було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника та здійснено відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 71603,22 грн..

Так, з матеріалів справи вбачається, що заявник по справі є пенсіонером по інвалідності 2 гр. загального захворювання довічно, що підтверджено Пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 виданим 07 липня 2012 року.

Згідно Довідок ТВБВ № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» № 100.40/0657-09/713 та № 100.40/0657-09/714 від 09 листопада 2020 року, ОСОБА_2 має в ТВБВ № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» відкриті на його ім`я карткові рахунки в гривнях № НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 , для зарахування пенсії та встановлення кредитного ліміту.

Відповідно до Листа Фастівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ у Київській області № 11906-17932/Ш-02/8-1000/20 від 16 листопада 2020 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управління (м. Фастів) та одержує пенсію по інвалідності, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Перерахування пенсії здійснюється на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ТВБВ «Ощадбанк» № 10026/657.

Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 59 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на пенсію виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник посилається на те, що пенсія є єдиним джерелом його доходів, накладення арешту на рахунок позбавляє його права на отримання пенсії та достатній життєвий рівень, порушує його конституційні права. Вважає, що постанова про арешт коштів боржника від 22 жовтня 2020 року є протиправною і повинна бути скасована.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 1 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 4 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися пенсія. Пенсія повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання боржника і його сім`ї.

Пенсія в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційним Судом України в рішенні № 25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року визначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установи та організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст. ст. 46, 64 Конституції України.

ЗУ «Про пенсійне забезпечення гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Пенсії та інші соціальні виплати та допомоги, є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає Законом право громадянина на своєчасне одержання пенсії.

Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати пенсії, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав особи.

Окрім того, арештом кредитного рахунку, державним виконавцем лише обмежено боржника у здійсненні ним своїх прав за договором кредиту (кредитної лінії) щодо одержання та погашення таких коштів, однак не досягнути мети примусового виконання рішення про стягнення грошових коштів шляхом списання цих коштів в рахунок погашення боргу, що є порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки такі заходи примусового виконання рішення не є ефективними та не спрямовані на реальне виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати пенсії, є рахунком із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року №916/1572/19, 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено та не спростовано в судовому засіданні державним виконавцем, що остання мала вжити всіх заходів для перевірки тієї обставини, чи не є карткові рахунки боржника ОСОБА_2 рахунками із спеціальним режимом, однак цього не зробила.

Арешт коштів на рахунках (IBAN) НОМЕР_1 та (IBAN) НОМЕР_4 , які відкриті у ТВБВ №10026/0657 філії ГУ АТ «Ощадбанк» по м. Києву та Київській області на ім`я з ОСОБА_2 , позбавляє останнього можливості отримувати пенсію, яка є основним джерелом існування, поставило його у скрутне матеріальне становище, а тому порушує його права.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав заявника в межах даного судового провадження шляхом скасування оскаржуваної постанови в частині коштів боржника у виконавчому провадженні №63096428 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку (IBAN) НОМЕР_1 та на картковому рахунку (IBAN) НОМЕР_4 , які відкриті у ТВБВ №10026/0657 філії ГУ АТ «Ощадбанк» по м. Києву та Київській області на ім`я ОСОБА_2 , оскільки накладення арешту на вказані рахунки, суперечить порядку звернення стягнення на кошти та, як наслідок, позбавляє заявника коштів на існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

Проте, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунки боржника, оскільки вони були вчинені при відкритті виконавчого провадження у межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та не були спрямовані на накладення арешту на рахунки, на які надходять пенсія, соціальна виплата та заробітна плата, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 5, 12, 79-81, 442, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа Фастівський міськрайонний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про арешт коштів боржника, задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Вінницької-Бевз В.М. від 22.09.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №63096428 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку (IBAN) НОМЕР_1 та на картковому рахунку (IBAN) НОМЕР_4 , які відкриті у ТВБВ №10026/0657 філії ГУ АТ «Ощадбанк» по м. Києву та Київській області на ім`я ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини вимог скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст виготовлено 29.01.2021 р.