Справа № 541/2826/21
Номер провадження 2/541/1011/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 грудня 2021 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Ситник О.В.,

за участю секретаря - Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

установив:

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказала, що 20 червня 2001 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено через Українську універсальну біржу договір НМ-0355 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким вона стала власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Після цього її право власності на даний будинок було зареєстроване 20 червня 2001 року Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим №558 в реєстровій книзі №2. Нотаріально цей договір не посвідчувався оскільки відповідач ОСОБА_2 ухиляється від цього. Наразі позивачу стало відомо, що розпорядитися даним нерухомим майном вона не має можливості, оскільки даний договір нотаріально не посвідчувався. 04.11.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Гіль Д.В. з метою посвідчення договору, але їй було відмовлено. тому з метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернулася до суду.

Ухвалою судді від 05.11.2021 року було відкрите провадження в справі з правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання на 06.12.2021 року.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу №НМ-0355 від 20 червня 2001 року, а.с.5). Вказане право власності житловий будинок зареєстроване на Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в Реєстровій книзі 2 за № 558 (а.с.5).

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 будинковолодіння, а остання сплатила їй обумовлену грошову суму вартості нерухомого майна.

Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на товарній біржі сторони виконали усі умови договору.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Біржі нерухомості «Українська Універсальна біржа» і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 2000 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцю було передано гроші за будинок, позивач вступив у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняв спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на будинок вже зареєстровано за позивачем у встановленому порядку на час укладення договору.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, позивач, ОСОБА_1 набув право власності будинковолодіння АДРЕСА_1 , за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню.

В зв`язку з тим, що позивач наполягає на не стягненні з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України (1963 р.), ст.12 Закону України "Про власність", ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі- продажу № НМ-0355, від 20.06.2001 року, укладеного між ОСОБА_2 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з іншої сторони, жилого будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Українській універсальній біржі та зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі №2, за № 558.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. В. Ситник