Ухвала

30 листопада 2021 року

місто Київ

справа № 2-5969/11

провадження № 61-17114св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах Фонду державного майна України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала касаційну скаргу, - Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Дрішлюка А. І., Процик М. В.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У 2011 році заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до суду із позовом, у якому просив вилучити у ОСОБА_1 8/10 000 частин будівель санаторію ім. Горького, що розташовані на АДРЕСА_1 , передати зазначене майно Фонду державного майна України, визнати право власності на 8/10 000 частин будівель санаторію ім. Горького за державою в особі Фонду державного майна України.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що зазначений об`єкт є державною власністю, який незаконно за нікчемним договором купівлі-продажу, укладеним 08 квітня 2004 року між Дочірнім підприємством «Клінічний санаторій ім. Горького» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (далі - ДП «Клінічний санаторій ім. Горького», санаторій) та Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (далі - ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»), вибув з володіння власника - держави в особі Фонду державного майна України. У подальшому спірне майно неодноразово було відчужено та на момент звернення до суду з позовом належало на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо спірного майна та про те, які саме будівлі і споруди складають 8/10 000 частин спірного об`єкта.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_1 8/10 000 частин будівель санаторію ім. Горького, що розташовані на АДРЕСА_1 , що загалом складається з: їдалень, позначених на схематичному плані літ. «А, Т»; лікувальних корпусів - літ. «Б, В, Г, Ч»; житлових корпусів - літ. «Д, З, О, П», бювету - літ. «Е», насосних - літ. «Е1, Е2, Ш»; клубу - літ. «Ж», житлових корпусів - літ. «Х, Ц, И», аптеки - літ. «К», літніх будиночків - літ. «У, Л»; адміністративного корпусу - літ. «М», грязелікарні - літ. «Н», житлових корпусів - літ. «Р, С, Ф», котельних - літ. «Щ, Ю», гаражів - літ. «Э, Ь, Ь»; підсобних - літ. «Я, Э5»; спуску у сховище - літ. «Ь1», складів - літ. «Ь1, Э1», акумуляторної - літ. «Я2», туалету - літ. «Я1», складів - літ. «Э2, Э3», трансформаторних - літ. «Э4, Ц3», житлових корпусів - літ. «У1, У2, У3, У4, У5», житлових корпусів - літ. «Ц1, Ц2», трансформатора - ІV, свердловини - І, танцмайданчика - II, резервуара - III, загальною площею 14 449 кв. м, розташованих на земельній ділянці, площею 117 698 кв. м.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки майно від держави вибуло внаслідок нікчемного правочину, адже правочин суперечить статті 657 ЦК України, так як нотаріально не був посвідчений, та в подальшому неодноразово спірне майно було відчужено, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо визнання права власності на спірний об`єкт є зайвими, оскільки майно передане до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», є державною власністю, що додаткового підтвердження не потребує.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ДП «Клінічний санаторій ім. Горького», яке не брало участі у справі, 16 листопада 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року, залишити в силі заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Заявник зазначає, що оскаржувані судові рішення впливають на його права, інтереси та обов`язки як власника нерухомого майна.

Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник визначив, що:

- суд апеляційної інстанції ухвалив рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі

№ 2-688/11 (провадження № 61-3080св18), від 23 січня 2020 року у справі

№ 2-691/11 (провадження № 61-29484св18), від 29 січня 2020 року № 522/9482/15-ц (провадження № 61-36317св18); постановах Верховного Суду України 29 жовтня 2014 року у справах № 6-152цс14, № 6-164цс14, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15;

- усупереч пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд апеляційної інстанції ухвалив рішення за відсутності власника спірного майна, що унеможливило заявити клопотання про застосування позовної давності.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги санаторію, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін. Зазначив, що відсутні докази переходу спірного майна з державної у комунальну власність.

Фонд державного майна України також подав відзив на касаційну скаргу ДП «Клінічний санаторій ім. Горького», просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін. Зазначив, що спірне майно не могло бути відчужене без згоди його власника - держави в особі Фонду державного майна України.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП «Клінічний санаторій ім. Горького».

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені

пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд зробив висновок, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 08 квітня 2004 року у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу

№ 4-12-а, за умовами якого ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» (продавець) продав, а ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» (покупець) купив будівлю їдальні, резервуар для води, електропідстанцію, танцювальний майданчик, зовнішню тепломережу, мережу водопроводу, систему водовідведення, асфальтове покриття, одноповерхові будівлі літ. «Х, Ц, У1, У2, УЗ, У4, Ц1, Ц2, И», що розташовані у АДРЕСА_1 .

У подальшому ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» продало 179/10 000 частин будівель і споруд санаторію Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРС», яке відчужило 8/1 000 частин будівель і споруд громадянину ОСОБА_2 .

На підставі договору дарування від 16 лютого 2006 року 8/1 000 частин будівель санаторію, що знаходиться у АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 і ОСОБА_11 .

Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю. О. і зареєстровано в реєстрі за № 260.

ОСОБА_1 право на належну йому нерухомість зареєстрував в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Судами встановлено, що відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 23 квітня 1960 року № 606 «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров`я УРСР» усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерство охорони здоров`я УРСР зобов`язане було передати у строк до 01 травня 1960 року Українській республіканській Раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови майно передавалося профспілковим організаціям у віддання (тобто на праві оперативного відання).

Після розпаду СРСР правонаступником Української республіканської Ради профспілок стала Рада Федерації незалежних профспілок України, правонаступником якої, в свою чергу, є Федерація профспілок України.

ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» зареєстровано рішенням Київської районної адміністрації м. Одеси від 03 березня 2003 року № 010059, яке є правонаступником Одеського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця».

Відповідно до загальних положень ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» є правонаступником Української ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об`єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створене на майні засновників Федерації профспілок України та Фонду соціального страхування України. При цьому частка майна Федерації профспілок України, переданого у статутний фонд ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», становить 92, 92 % розміру статутного фонду.

Щодо порушення прав та інтересів заявника оскаржуваним судовим рішенням

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд України у постанові від 12 червня 2013 року

у справі № 6-32цс13 зазначив, що: «Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Тож порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту».

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в касаційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Право на оскарження судових рішень учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено частиною першою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно, щодо якого виник спір, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Водночас питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19)).

Отже, одним із способів реалізації права особи на судовий захист є оскарження судових рішень у апеляційному та касаційному порядках.

Звертаючись до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, заявник зазначив, що згідно зі свідоцтвом про право власності на будівлі санаторію від 05 червня 2008 року № 434, яке видане ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про об`єкт нерухомого майна, будівлі санаторію, стосовно яких зазначається в рішеннях суду, належить на праві приватної власності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Оскаржуване рішення апеляційного суду від 20 січня 2015 року порушує права заявника, оскільки апеляційний суд фактично припинив його право власності на спірне нерухоме майно.

Верховний Суд визнає необґрунтованими такі доводи касаційної скарги.

Обґрунтовуючи право на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року, ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» зазначило лише про те, що будівлі санаторію є власністю ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», а тому оскаржуваним рішенням апеляційного суду порушено права власника майна.

В оцінці таких доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що заявник визнає у касаційній скарзі, що його права не порушені, оскільки, як застережене у касаційній скарзі, власником спірного майна є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», а не безпосередньо санаторій.

Водночас, відповідно до фактичних обставин справи право власності на спірне майно було зареєстровано за ОСОБА_1 , від якого власне суд і витребував спірне майно.

До того ж, доводи заявника про те, що оскаржуваним рішенням порушені його права чи права ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», спростовуються встановленими Одеським апеляційним господарським судом обставинами, що спірне майно є державним майном (постанова Одеського апеляційного господарського суду від 18 січня 2018 року у справі № 14/17-4268-2011). Такі ж висновки зробив і суд апеляційної інстанції у справі, яка переглядається.

Враховуючи, що Верховний Суд не встановив порушення прав та інтересів заявника оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції, тому доводи касаційної скарги щодо невідповідності рішення апеляційного суду по суті спору правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду не підлягають дослідженню та перевірці Верховним Судом.

У таких висновках Верховний Суд керується тим, що особа, яка не брала участі у справі, вправі оскаржувати судове рішення у виключних випадках, зокрема у зв`язку з порушенням її прав оскаржуваним судовим рішенням, у іншому випадку така особа не вправі просити суд про перегляд справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Ураховуючи те, що після відкриття касаційного провадження встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права та інтереси ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» не порушуються, наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі.

За таких обставин касаційне провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтею 260, пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року у цивільній справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

В. В. Яремко