Справа № 2-1584/11
Провадження № 2/932/154/20
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши заяву судді Кудрявцевої Т.О. про самовідвід від розгляду цивільної справи № 2-1584/11 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення депозитного вкладу та відсотків за договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 2-1584/11 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення депозитного вкладу та відсотків за договором.

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1. дана цивільна справа перебувала з 30.03.2020 року.

В зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 07.12.2020 року № 467 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 року суддя ОСОБА_3 визначена для розгляду даної цивільної справи, яка отримана нею 08.12.2020 року.

Ухвалою від 09.12.2020 року цивільна справа була прийнята суддею до провадження, визначено про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, призначено у справі судове засідання на 09.02.2021 року.

04.02.2021 року головуючим у даній справі суддею Кудрявцевою Т.О. подано заяву про самовідвід з підстав викладених в заяві, яка приєднана до матеріалів справи.

Розглянувши заяву про самовідвід судді Кудрявцевої Т.О., ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді. Відповідно до ч.1 цієї статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин 2-3 цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до вимог ч.1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до ч.9, 11 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідні норми гарантують неупередженість у здійсненні правосуддя, попереджають можливість скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

У відповідності до норм п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, від 19.05.2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно із нормами п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, " правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться " ( рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (" De. Belgium "), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь - які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача ( об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Судом встановлено, що цивільна справа № 2-1584/11 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення депозитного вкладу та відсотків за договором перебуває на розгляді в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з 25.12.2009 року та до цього часу є нерозглянутою по суті.

За цей час цивільна справа перебувала в провадженні сімох судів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, в тому числі і в провадженні судді Кудрявцевої Т.О. - в період з 23.04.2015 року по грудень 2016 року та в зв`язку з перебуванням судді на довготривалому лікарняному з грудня 2016 року по вагітності та пологам дана цивільна справа відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017 року була передана для розгляду в провадження судді Шевцової Т.О.

В зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 31.07.2018 року № 120 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.08.2018 року дана цивільна справа була передана для розгляду в провадження судді Женеску Е.В.

В зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 31.07.2018 року № 120 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.08.2018 року дана цивільна справа була передана для розгляду в провадження судді Женеску Е.В.

В зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 30.03.2020 року № 130 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30.03.2020 року дана цивільна справа була передана для розгляду в провадження судді ОСОБА_1. та в подальшому в зв`язку з його відстороненням від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 07.12.2020 року № 467 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 року, суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної цивільної справи.

23.12.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кудрявцевої Т.О. у цивільній справі № 2-1584/11 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення депозитного вкладу та відсотків за договором. В обгрунтування своїх вимог заявник в заяві посилається на те, що 22.12.2020 року він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень про винесення ухвали від 09.12.2020 року щодо прийняття суддею Кудрявцевою Т.О. до свого провадження вищевказаної цивільної справи та призначення на 09.02.2021 року судового засідання у цій справі, і оскільки ухвала від 09.12.2020 року свідчить про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді Кудрявцевої Т.О., ним подається до суду з дотриманням вказаного в частині третій статті 39 ЦПК України строку дана заява про відвід судді. В заяві ОСОБА_1 стверджував, що, призначаючи судове засідання по даній справі на 09.02.2021 року, суддя Кудрявцева Т.О. проігнорувала його право на розгляд справи по суті протягом тридцяти днів з дня початку судового розгляду, як це передбачено частиною другою статті 210 ЦПК України. Враховуючи, що в день прийняття справи до свого провадження суддя Кудрявцева Т.О. усвідомлювала, що підготовче провадження по справі № 2-1584/11 закінчено 08.10.2019 року, суддя розпочала 09.12.2020 року розгляд справи по суті, то є очевидним, що судовий розгляд мав закінчитися не пізніше 07.01.2021 року. Таким чином, призначення суддею Кудрявцевою Т.О. судового засідання на 09 лютого наступного року є прямим порушенням вимог Цивільного процесуального кодексу України щодо максимальної тривалості судового розгляду. При цьому той факт, що у провадженні судді Кудрявцевої Т.О. перебуває велика кількість судових справ, а тому суддя вимушена призначати засідання по справам, переданим їй внаслідок відсторонення від здійснення правосуддя судді ОСОБА_1., на більш пізні терміни, не виправляє ситуацію відносно дотримання його процесуальних прав.

Заявник також в заяві зазначав, що дійсно, згідно з офіційними відомостями, що розміщені на сайті «Судова влада України» станом на 22.12.2020 року, у судді Кудрявцевої Т.О. на найближчі два місяця призначено 243 судових засідань, що свідчить про значне навантаження на суддю. У порівнянні із суддею Кудрявцевою Т.О. інші судді цивільної спеціалізації, які здійснюють правосуддя у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, мають значно менше навантаження: у судді Цитульського В.І. призначено 147 судових засідань; у судді Лукінової К. С. призначено 51 судове засідання; у судді Кошлі А.О. призначено 26 судових засідань; у судді Кіпчарського О.М. призначено 16 судових засідань; у судді Куцевола В.В. призначено 2 судових засідання. Однак, незважаючи на те, що суддя Кудрявцева Т.О. допустила упередженість відносно нього не з власної вини, а через незалежні від неї обставини, він мав усі підстави просити задовольнити дану заяву про відвід судді, оскільки інших способів захисту його права на дотримання процесуальних строків розгляду справи № 2-1584/11 немає. При цьому важливо враховувати, що порушення його прав під час розгляду справи № 2-1584/11 національними судами підтверджено Європейським судом з прав людини, який своїм рішенням від 19.11.2020 року прийняв пропозицію Уряду України про дружнє врегулювання і одночасно встановив факт порушення Україною статей б, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді даної справи.

Крім того, 24.12.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло доповнення ОСОБА_1 до заяви про відвід судді Кудрявцевої Т.О. у зазначеній цивільній справі, в якому заявник вказував на те, що позовна заява про стягнення з КБ «ПриватБанк» депозитного вкладу подана ним до суду одинадцять років тому - 25 грудня 2009 року. За час судового провадження справу № 2-1584/11 слухали сім суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська: а саме - суддя Максименко О.І., який розглядав справу протягом одного року (починаючи з березня 2010 року), та у березні 2011 року у зв`язку із виходом у відставку передав справу на повторний розподіл; суддя ОСОБА_6 , який розглядав справу протягом одного року і дев`яти місяців (починаючи з березня 2011 року), та у грудні 2012 року ухвалив у справі рішення про задоволення позову, яке у травні 2014 року було скасовано судом касаційної інстанції; суддя Єлісєєва Т.Ю., яка розглядала справу протягом десяти місяців (починаючи з червня 2014 року), та у квітні 2015 року у зв`язку із самовідводом передала справу на повторний розподіл; суддя ОСОБА_3 , яка розглядала справу протягом одного року і дев`яти місяців (починаючи з квітня 2015 року), та у січні 2017 року у зв`язку із довготривалим лікарняним передала справу на повторний розподіл; суддя ОСОБА_7 , яка розглядала справу протягом одного року і семи місяців (починаючи з січня 2017 року) та у серпні 2018 року у зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя (за вчинення дисциплінарного проступку в іншій справі) передала справу на повторний розподіл; суддя ОСОБА_5 , яка розглядала справу протягом одного року і чотирьох місяців (починаючи з серпня 2018 року) та у грудні 2019 року у зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя передала справу на повторний розподіл; суддя ОСОБА_2 , який розглядав справу протягом дев`яти місяців (починаючи з березня 2020 року) та у грудні 2020 року у зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя передав справу на повторний розподіл.

Заявник в доповненні до заяви про відвід посилався на те, що два останніх судді з вищенаведеного переліку, незважаючи на те, що розпочинали розгляд справи по суті, так й не змогли ухвалити рішення по справі, адже через надмірну завантаженість (саме цим судді пояснювали йому тривалі перерви між судовими засіданнями) вимушені були відкладати засідання, а в решті решт ці судді були відстороненні Вищою радою правосудця за дисциплінарні проступки, які саме й полягали у несвоєчасному розгляді судових справ. Крім того суддя Єлісєєва Т.Ю. заявила самовідвід, оскільки вважала, що вона не в змозі ухвалити по справі рішення, яке б не викликало у відповідача сумнівів в неупередженості судді. Дана справа № 2-1584/11 двічі розглядалася судом касаційної інстанції, який не зміг ухвалити остаточного рішення та направив справу на новий розгляд спочатку до суду апеляційної інстанції (у грудні 2013 року), а згодом до суду першої інстанції (у травні 2014 року). У справі № 2-1584/11 судом призначалося три судових експертизи, які були проведені Харківським, Дніпропетровським та Київським науково-дослідними інститутами судових експертиз, до участі у справі судом були залучені спеціаліст і свідок. Станом на поточний момент матеріали справи нараховують десять томів і обставини одинадцятирічного провадження по справі № 2-1584/11 беззаперечно свідчать про те, що розгляд даної справи потребує від судді значних часових витрат і максимальної уваги. З огляду на викладені у заяві про відвід судді від 23.12.2020 року факти щодо завантаженості судді Кудрявцевої Т.О. в інших справах, позивач виявляв впевненність в тому, суддя Кудрявцева Т.О. не в змозі ухвалити рішення по справі № 2-1584/11 у строки, визначені Цивільним процесуальним кодексом України, а тому просив задовольнити заяву про відвід судді Кудрявцевої Т.О., при цьому врахувати, що суддя Кудрявцева Т.О. вже слухала справу № 2-1584/11 з квітня 2015 року по січень 2017 року і протягом цього майже дворічного проміжку часу так й не змогла ухвалити рішення по справі, що додатково свідчить про необхідність її відводу.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Кудрявцевої Т.О. від 29.12.2020 року суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відповідно до вимог ст. 40 ЦПК України дана цивільна справа була передана до відповідної канцелярії суду для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до цього складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддя Татарчук Л.О. була визначена для розгляду заяви про відвід судді та доповнення до нього. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кудрявцевої Т.О. при розгляді даної цивільної справи залишено без задоволення.

Таким чином, в заяві про відвід та в доповненні до нього позивач як на підставу відводу суду, зокрема, посилався на велику завантаженість судді Кудрявцевої Т.О. по розгляду справ та призначення судового засідання по розгляду справи через значний проміжок часу після отримання справи в провадження, на тривалість розгляду цієї справи суддею під час перебування справи у її провадженні в 2015-2016 роках, чим було значним чином порушено строки розгляду справи, та його впевненість в тому, що і цього разу суддя не в змозі ухвалити рішення по даній справі у строки, визначені ЦПК України, що свідчить про необхідність її відводу та про наявність у неї неупередженості. На підтвердження зазначеного позивач посилався, серед іншого, на те, що порушення його прав під час розгляду справи № 2-1584/11 національними судами підтверджено Європейським судом з прав людини, який своїм рішенням від 19.11.2020 року прийняв пропозицію Уряду України про дружнє врегулювання і одночасно встановив факт порушення Україною статей б, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді даної справи. Дані твердження неодноразово висловлювалися представником позивача при отриманні ним інформації про стан розгляду даної справи у приміщенні суду.

З огляду на фактичні обставини даної справи, а саме у ракурсі сформованої стійкої та сталої недовіри позивача до судді Кудрявцевої Т.О., яка у нього сформувалася у силу його особистого сприйняття дійсності та норм ЦПК України, слід зазначити, що він знову ж таки, у силу відомих лише йому підстав, вважає відсутнім критерій безсторонності по відношенні до нього з боку суду, хоча в дійсності, таких об`єктивних фактів встановлено не було, проте є дійсним та реальним факт такої недовіри головуючому судді, яка породжує у позивача сумніви у її неупередженості.

Отже, сам факт недовіри позивача до головуючого судді може створити враження необ`єктивності та упередженості судді в розгляді даної справи, а відтак, в майбутньому, стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до рішення ЄСПЛ, правосуддя має не тільки здійснюватись, а також повинно демонструватися. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитися від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф v. Мальти).

На необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді вказує і Верховний суд, зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів. Ця думка враховується судом з огляду на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції цивільного законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Зважаючи на викладене, з метою усунення існуючих у позивача та/або стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді Кудрявцевої Т.О., а також, у сприянні підтримці до зростання довіри до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, задовольнити заяву про самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 36, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Кудрявцевої Т.О. про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення депозитного вкладу та відсотків за договором.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення депозитного вкладу та відсотків за договором передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Т.О. Кудрявцева