Справа 556/1495/20
Номер провадження 2/556/93/2021

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2021 року. смт.Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Іванків О.В.,
при секретарі Кньовець Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою зареєстровані також, донька позивачки ОСОБА_3 , 1988 року народження, її онука ОСОБА_4 2011 року народження та ОСОБА_2 1992 року народження.
Відповідач ОСОБА_2 , є колишнім чоловіком ОСОБА_1 . Рішенням Володимирецького районного суду від 14.05.2014 року шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , було розірвано та вони перестали спільно проживати.
Після розірвання шлюбу, а саме з травня 2014 року, тобто більше шести з половиною років, відповідач фактично не проживає за вказаною адресою, не з`являється у будинку, не приймає жодної участі в оплаті житлово-комунальних послуг, не дбає й не підтримує житлове приміщення у належному стані у будинку відсутні будь-які його речі.
Більше того, відповідач створює перешкоди для позивачки у реалізації права власності на будинок, оскільки ОСОБА_1 , не може оформити житлову субсидію і не може надати довідку про доходи відповідача до органів соціального забезпечення.
З врахуванням викладеного, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраці.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.
Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивачка не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 22.04.2020 року, повідомлений судом належним чином, однак судові повістки направлені судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання повернуто до суду з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».
Суд встановивши, що місцезнаходження відповідача не встановлено, та судові повістки про виклик до суду, повернулися з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає» та фактичне місце знаходження ОСОБА_2 , невідоме, було неодноразово здійснено виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оголошення від 20.11.2020 року, 09.12.2020 року, 11.01.2021 року. Відповідачу пропонувалось з`явитись в судове засідання, або надати відзив проти позову та докази, які є в наявності. У визначений законодавством термін відповідачем ОСОБА_2 , жодних дій щодо вищевказаного не вчинено, що за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне його повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Із матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що позивачка ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88531431 від 31.05.2017 року, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.05.2017 року.
Також судом встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду від 14.05.2014 року шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , було розірвано та вони перестали спільно проживати.
Згідно довідки № 1139 від 13.08.2020 року, яка видана виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані також, ОСОБА_3 , 1988 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження та ОСОБА_2 , 1992 року народження.
Також згідно опитування в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , яка проживає разом зі позивачкою та ОСОБА_5 , 1975 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , не мешкає в спірному будинку понад шість років без поважної причини, будинок є власністю позивачки, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , слід задовольнити.
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.
Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 2, 3, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України , суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .
Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою будинок АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами які не приймали участі при розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя: О.В. Іванків
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_3 ;
Суддя: О.В. Іванків