П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Київ

Справа № 369/12659/19

Провадження: № 22-ц/824/13096/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Ратнікової В.М., Писаної Т.О.

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні баби з онуком,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, обґрунтувавши його тим, що вона є бабою малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у шлюбі між її сином - ОСОБА_4 та відповідачем - ОСОБА_2 .В вересні 2018 року відповідач разом з онуком поїхала до м. Кропивницький, де мешкає її мати, потім виїхала за кордон. За період з вересня 2018 року по теперішній час позивач лише два рази спілкувалась з онуком. Зазначила, що відповідач перешкоджає їй спілкуватися з онуком. Всі її намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає їй, не бажає присутності позивача та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з онуком. Після численних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення негативного впливу на онука, позивач вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою.Відмітила, що вона, як любляча бабуся, яка відповідно до моральних засад суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має встановлені Сімейним кодексом України права і обов`язки щодо онука, проте відповідач нехтує її правами, порушуючи їх. Просила суд зобов`язати відповідача не перешкоджати їй, позивачу, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , та визначити способи її участі у вихованні онука.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, 28 липня 2021 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції було неналежно досліджені докази. Зокрема, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року було задоволено її клопотання та зобов`язано Службу у справах дітей Олександрійської міської ради скласти висновок про визначення способу участі позивача у вихованні онука. Однак даний висновок органом опіки та піклування Олександрійської міської ради складено та надано суду не було. Водночас, виконавчий комітет як орган опіки та піклування Олександрійської міської ради на виконання ухвали надав до суду висновок щодо розв`язання спору між батьками, пославшись на те, що оскільки батько дитини, ОСОБА_4 , та позивач проживають за однією адресою, застосуванню підлягає висновок щодо визначення способу участі батька у вихованні сина, малолітнього ОСОБА_3 . Висновку щодо участі баби - позивача у вихованні онука органом опіки та піклування складено не було. Тобто, ухвалу суду від 11 лютого 2021 року виконавчий комітет Олександрійської міської ради не виконав. На її думку, не складання та не надання відповідного висновку є неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх доказами. Також зазначила, що суд першої інстанції не дослідив як доказ власноруч написані пояснення відповідача, в яких вона вказувала, що бабуся не може бачити онука. Тобто, суд не взяв до уваги підтвердженого факту перешкоджання позивачу у спілкуванні та участі у вихованні онука. Посилалась на рішення Європейського суду з прав людини від 25 листопада 2014 року, згідно п. 108 якого положення статті 8 Конвенції, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 серпня 2021 року та 01 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.

25 листопада 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона заперечувала проти апеляційної скарги та просила справу розглядати за її відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є бабою малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у шлюбі між сином позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки № 117 від 27.10.2020 року, що видана закладом дошкільної освіти № 35 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти № 35 з липня 2020 року.

Згідно акту депутата Святопетрівської сільської ради Кузьменка Віталія Вікторовича від 04.12.2018 року вбачається лише, що відповідач ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_5 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Актом обстеження умов проживання від 27.01.2021 року встановлено, що для дитини створені всі належні умови для виховання та проживання.

У поданому ОСОБА_1 висновку виконавчого комітету Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування про вирішення спору між батьками та іншими особами, які мають бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зазначено про неможливість підготування висновку про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні онука, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, які б стосувались даного спору. Також зазначено, що на виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду Київської області у справі щодо участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Олександрійською міською радою підготовлено та надано висновок щодо розв`язання спору між батьками. Оскільки батько ОСОБА_4 та позивачка у даній справі - ОСОБА_1 проживають за однією адресою, Олександрійська міська рада при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 просила враховувати порядок виховання та спілкування з дитиною, який був встановлений батькові малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , а саме: у вихідні дні перша та третя субота місяця з 10 до 13 години та з 17 до 20 години, у першу та третю неділю місяця з 10 до 13 години враховуючи при цьому режим дня дитини; спільний відпочинок під час Різдвяних та Новорічних свят з 25 грудня по 14 січня, якщо рік який наступає є парним, то дитина проводить час з батьком з 25 грудня по 03 січня, якщо рік який наступає є непарним, то дитина проводить час з батьком з 04 січня до 14 січня (також батьки повинні враховувати закінчення та початок учбового семестру в навчальному закладі); підчас відпустки батька в літній період дитина проводить з ним 14 календарних днів за місцем, яке попередньо погоджене з матір`ю дитини; інший час та дні побачення батька з дитиною (вихідні та святкові дні, канікулярний час, дні народження рідних) батьки додатково узгоджують між собою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що висновок органу опіки та піклування щодо участі у вихованні та спілкуванні позивача з онуком ОСОБА_3 є обов`язковим доказом при вирішенні даної цивільної справи. Ураховуючи неможливість виконавчого комітету Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування підготувати такий висновок щодо розв`язання даного спору з вищезазначених підстав, суд не може встановити перешкоди щодо участі у вихованні та спілкуванні позивача з онуком.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Kruskic v. Croatia" від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність" (рішення ЄСПЛ у справі "Bogonosovy v. Russia" від 05 березня 2019 року, § 82).

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Разом із тим положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад (пункт 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року № 34/166/131/88).

Згідно з роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда з внуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Однак, у матеріалах справи відсутній висновок органу опіку й піклування щодо вирішення спору, що виник між сторонами.

Вирішення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог за відсутності такого висновку є неможливим.

Суд першої інстанції під час розгляду справи на вказані норми законодавства уваги не звернув та ухвалив судове рішення щодо визначення участі баби у вихованні дитини та визначення йому часу для спілкування, не отримавши письмового висновку органу опіки та піклування, який у цій категорії справ є обов`язковим, незважаючи на заяву позивачки про необхідність витребувати висновок органу опіки та піклування.

Наведене узгоджується із правовими висновками, висловленими у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 711/9775/15-ц та 08 квітня 2020 року у справі № 635/2771/17.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.02.2021 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, службу у справах дітей Олександрійської міської ради.

Зобов`язано службу у справах дітей Олександрійської міської ради скласти висновок про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні онука, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вищевказаної ухвали суду Олександрійська міська рада надала висновок щодо розв`язання спору між батьками та просила враховувати порядок виховання та спілкування з дитиною, який був встановлений батькові малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Однак, вказаний висновок стосується лише вирішення спору між батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, та жодним чином не стосується спору щодо участі у вихованні та спілкуванні баби - ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком.

Усуваючи порушення вимог ст. 19 СК України, яких припустився суд першої інстанції, Київський апеляційний суд ухвалою від 20 жовтня 2021 року зобов`язав орган опіки та піклування Олександрійської міської ради надати висновок про визначення способу участі баби ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком, малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заявлених позовних вимог.

Згідно висновку виконавчого комітету Олександрійської міської ради, як органу опіки та піклування про вирішення спору між батьками та іншими особами, які мають бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, який надійшов до Київського апеляційного суду 22 листопада 2021 року на виконання вищевказаної ухвали суду, ОСОБА_1 працює, має постійний дохід, місце проживання, житло відповідає санітарним нормам, характеризується позитивно, має бажання спілкуватись з ОСОБА_6 та має можливості допомагати онукові. ОСОБА_2 працює, має постійний дохід, місце проживання, житло відповідає санітарним нормам, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку дитини.

На даний час дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 35. Скарг та зауважень щодо опіки не надходило. ОСОБА_2 просила врахувати, що органом опіки та піклування було встановлено часи побачення батькові дитини, який проживає за однією адресою з ОСОБА_1 , а тому визначення днів та часів побачення для бабусі порушить її права та внесе незручності в її життя та життя дитини.

Під час вирішення питання спілкування ОСОБА_1 з онуком, остання погодилась з графіком, який був встановлений її синові.

Отже, при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід врахувати порядок, який був встановлений батькові ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

у вихідні дні перша та третя субота місяця з 10 до 13 години та з 17 до 20 години, у першу та третю неділю місяця з 10 до 13 години, враховуючи при цьому режим дня дитини;

спільний відпочинок під час Різдвяних та Новорічних свят з 25 грудня по 14 січня, якщо рік який наступає є парним, то дитина проводить час з батьком з 25 грудня по 03 січня, якщо рік який наступає є непарним, то дитина проводить час з батьком з 04 січня до 14 січня (також сторони повинні враховувати закінчення та початок учбового семестру в навчальному закладі);

під час відпустки батька в літній період дитина проводить з ним та бабусею 14 календарних днів за місцем, яке попередньо погоджене з матір`ю дитини;

інший час та дні побачення бабусі з онуком (вихідні та святкові дні, канікулярний час, дні народження рідних) додатково узгоджуються з матір`ю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виконавчого комітету Олександрійської міської ради, як органу опіки та піклування та вважає, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування бабусі з онуком, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що відповідачкою їй чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими.

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабусею та онуком, надаючи оцінку висновку виконавчого комітету Олександрійської міської ради, як органу опіки та піклування від 15.11.2021 року щодо визначення участі бабусі ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доводам позивачки в цій частині, колегія суддів приходить до висновку про те, що з урахуванням віку онука, стану його здоров`я та інтересів, відсутності протиправних дій бабусі стосовно свого онука, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, вважає, що вірним буде визначити бабусі ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний графік їх побачень: у вихідні дні: перша та третя субота місяця з 10 до 13 години та з 17 до 20 години, у першу та третю неділю місяця з 10 до 13 години з урахуванням режиму дня дитини без участі матері дитини.

Визначаючи часи спілкування бабусі з онуком без участі матері, колегія суддів ураховує вік онука, відсутність доказів негативного впливу бабусі на нього та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей бабусі з онуком в подальшому не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.

При цьому, наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачкою та позивачкою не є підставою для обмеження прав останньої на спілкування з онуком.

Частково обґрунтованими є і вимоги ОСОБА_1 щодо побачень з онуком на наступний день після дня народження дитини, оскільки зустріч бабусі з онуком на наступний день після дня його народження не створюватиме ніяких конфліктних ситуацій та сприятиме налагоджуванню стосунків між сторонами.

А тому, колегія суддів, виходячи з віку дитини, вважає доцільним встановити бабусі ОСОБА_1 наступний графік їх побачень з онуком: на наступний день після дня народження дитини з 10-00 години до 15-00 години без участі матері з урахуванням графіку навчання дитини, а не з 08-00 години до 13-00 години, як просила ОСОБА_1 .

Щодо вимог ОСОБА_1 про встановлення графіку спільного відпочинку, зокрема, під час Різдвяних та Новорічних свят з 25 грудня до 14 січня: якщо рік, який наступає є парним, то дитина проводить час з бабусею з 25 грудня по 03 січня, якщо рік є непарним, то дитина проводить час з бабусею з 04 січня до 14 січня з урахуванням закінчення та початку учбового семестру в навчальному закладі без участі матері дитини, а також перебування онука у бабусі в гостях влітку з 01 червня до 14 червня щороку без участі матері дитини, то колегія суддів вважає їх такими, що відповідають інтересам дитини та її віку, а також інтересам сторін у справі, зазначений період не створюватиме ніяких конфліктних ситуацій та сприятиме налагоджуванню стосунків між сторонами.

Встановлений судом графік зустрічей бабусі з онуком є достатнім, зустрічаючись з онуком у вихідні дні бабуся матиме змогу привітати онука із будь-якими святами, які мають значення для повноцінного розвитку дитини, а тому колегія суддів не вбачає підстав окремо встановлювати для цього час, а відтак, вимоги ОСОБА_1 в частині побачень з онуком у день Святого Миколая, Пасхи протягом не менше 5-ти годин з відвідуванням кафе, дитячих майданчиків, за місцем перебування дитини без присутності матері задоволенню не підлягають.

При встановленні часу зустрічей позивачів з онуками, з метою забезпечення належного виконання цього судового рішення, апеляційний суд, ураховуючи позицію ЄСПЛ, висловлену у п.37 рішення у справі "Швець проти України" (заява № 22208/17) від 23 липня 2019 року, про те, що при встановленні графіка побачень для забезпечення його дотримання є необхідність у накладенні офіційного зобов`язання у цьому контексті, вважає за доцільне зобов`язати ОСОБА_2 передавати позивачу ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначені для зустрічі дні.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вищенаведений порядок та спосіб участі бабусі у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як бабусі, так і онука, є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини. Відповідачкою не доведено, що спілкування баби з онуком перешкоджатиме його нормальному розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, колегія суддів, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2021 року з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні, зустрічах та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити бабусі ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей:

У вихідні дні: перша та третя субота місяця з 10 до 13 години та з 17 до 20 години, у першу та третю неділю місяця з 10 до 13 години з урахуванням режиму дня дитини без участі матері дитини;

на наступний день після дня народження дитини з 10-00 години до 15-00 години без участі матері ОСОБА_2 з урахуванням графіку навчання дитини;

спільний відпочинок під час Різдвяних та Новорічних свят з 25 грудня до 14 січня: якщо рік, який наступає є парним, то дитина проводить час з бабусею ОСОБА_1 з 25 грудня по 03 січня, якщо рік є непарним, то дитина проводить час з бабусею ОСОБА_1 з 04 січня до 14 січня з урахуванням закінчення та початку учбового семестру в навчальному закладі без участі матері дитини;

перебування онука у баби ОСОБА_1 в гостях влітку з 01 червня до 14 червня щороку без участі матері дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 передавати позивачу ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначені для зустрічі дні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді В.М. Ратнікова

Т.О. Писана