ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевська Л.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, не відкрито. Здійснено запит до АБ з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача в порядку ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України.

Вивчивши письмові матеріали заяви, суд вважає, що заяву слід повернути з огляду на наступне.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Аналогічні вимоги до заяви про забезпечення позову містяться і у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р.), а саме, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

В даному випадку, суд вважає, що заява про забезпечення позову вищевказаним вимогам не відповідає, а саме в частині вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки у заяві не зазначено обґрунтування доцільності вжиття таких заходів та не наведено обґрунтувань необхідності застосування саме визначених заявником способів забезпечення позову.

Не відповідає подана заява і вимогам п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України так як, заявником документально не підтверджено відомості, які необхідні для забезпечення позову, а саме заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, при цьому не вказуючи та не обґрунтовуючи ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Крім цього, пунктом 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Однак, в силу вказаної норми, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім цього, ч. 2 ст. 151 ЦПК Українипередбачено якщо заява про забезпечення позову подається до відкриттяпровадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Однак, вищезазначених вимог заявником ОСОБА_1 теж не виконано.

Крім цього, позивачем ОСОБА_1 не долучено до матеріалів заяви про забезпечення позову, відомостей та істотних даних щодо особи відповідача ОСОБА_2 і саме з цією метою, судом, при вирішенні питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 і було здійснено запит на перевірку інформації даних про особу відповідача.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Л.М.Ковалевська