Ухвала

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 200/7269/14-ц

провадження № 61-615ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «Перший український міжнародний банк», банк) звернулося до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом, у якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 13 159,82 доларів США та 21 004 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 03 вересня 2008 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 40 287 дол. США на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 03 вересня 2015 року.

Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним між банком та ОСОБА_2 , за умовами якого останній зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором від 03 вересня 2008 року у розмірі 13 159,82 дол. США, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 12 079,85 дол. США; за несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 1079,97 дол. США. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку пеню за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 4 292,66 грн; штраф за порушення обов`язків, передбачених пунктами 4.3.2.-4.3.6. кредитного договору, у розмірі 5 217,17 грн; штраф за порушення обов`язків щодо поновлення дії договору страхування у розмірі 21 004 грн, а всього 30 513,83 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконують, у зв`язку із чим з останніх на користь банку підлягають солідарному стягненню заборгованість за кредитом і відсотками, пеня за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором, штрафи за порушення відповідних зобов`язань.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до висновку експерта від 12 липня 2018 року № 4394/4395-16, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідає розрахунковим документам щодо розміру дійсної заборгованості за кредитним договором, а меморіальні ордери не є оригіналами розрахункових документів та не містять обов`язкових реквізитів, а отже, позивач не скористався наданим йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Перший український міжнародний банк», в якій заявники, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому за законом не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 427 567,78 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн*250=567 500 грн).

Отже, зазначена справа відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційних скаргах немає посилання на зазначені випадки.

Підстави для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, відсутні.

Доводи касаційної скарги в основному зводяться до непогодження зі встановленими обставинами справи та переоцінки доказів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Перший український міжнародний банк» подало касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд ускладі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний