Справа № 2-к/325/1/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року, суддя Приазовського районного суду Запорізької області Васильцова Г.А., розглянувши матеріали клопотання Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Рєчицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 11 грудня 2017 року

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2020 року до Приазовського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Рєчицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 11 грудня 2017 року про стягнення державного мита з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 1 ст. 464 ЦПК України 04 грудня 2020 року подане клопотання було повернуто.

01 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про роз`яснення повернення поданого клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Рєчицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 11 грудня 2017 року.

Ознайомившись зі змістом поданого клопотання та матеріалів клопотання приходжу до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Згідно поданого клопотання, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З тексту доданого до клопотання рішення суду від 11.12.2017 року вбачається, що у відповідності до ухвали Комунарського районного суду Запорізької області, ОСОБА_1 знятий з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також за вказаною у позові фактичною адресою проживання: АДРЕСА_2 , не мешкає.

У відповідності до ч. 1 ст. 464 Цивільного процесуального кодексу України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

За приписами ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У відповідності до ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно довідки Ганнівської сільської ради Приазовського району Запорізької області №01-24/275 від 19.11.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Ганнівської сільської ради не зареєстрований та не проживає.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Знятий з реєстрацій в 2007 році за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 464 Цивільного процесуального кодексу України, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Убачається, що матеріали клопотання, а також отримана судом інформація не дають можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 . Також матеріали клопотання не містять доказів, що підтверджують місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, не порушуючи вимог ст.. 464 ЦПК України, матеріали клопотання були повернуті без розгляду.

На даний час інших доказів щодо місця проживання (перебування) або місцезнаходження боржника ОСОБА_1 та щодо місцезнаходження майна боржника ОСОБА_1 на території Приазовського району Запорізької області, суду не надано.

За нормою ч. 4 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

На підставі викладеного, клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Рєчицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 11 грудня 2017 року слід повернути без розгляду.

Слід зазначити, що повернення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню, після усунення обставин, що стали підставою для його повернення.

Керуючись ст.ст. 464, 466 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Рєчицького району Гомельської області Республіки Білорусь від 11 грудня 2017 року - залишити без розгляду та повернути заявнику разом з доданими документами.

Роз`яснити, що залишення без розгляду та повернення клопотання не перешкоджає повторному зверненню до суду з вказаним клопотанням, після усунення обставин, що стали підставою для його повернення без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Г.А. Васильцова