П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 369/15896/20

Номер провадження № 22-ц/824/3785/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Волчка А. Я., у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року (а.с. 50-51) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті спору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скарга на бездіяльність органу примусового виконання була подана заявником в електронній формі у зв`язку з чим, останній звільняється від обов`язку направлення її усім учасникам справи, що не було враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної ухвали.

Скаржник зазначає, що виконавча служба не виконує рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2020 року у зв`язку з чим, останній був вимушений звернутися до суду зі скаргою, яка судом першої інстанції безпідставно була повернута без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано учасникам справи строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повертаючи без розгляду скаргу на бездіяльність органу примусового виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано до скарги докази надсилання її усім учасникам справи.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що якщо сторона виконавчого провадження вважає, що дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи, вона має право звернутися до суду із скаргою.

За змістом ст. 451 ЦПК України суд в порядку контролю за виконанням судових рішень має право визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) або відмовити у задоволенні скарги.

Разом з тим, ЦПК України чітко не визначено вимоги до форми та змісту скарги на дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця, разом з тим, приписами ч. 9 ст. 10 ЦПК України встановлено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи вищенаведене, скарга на дії (бездіяльність) органу примусового виконання повинна відповідати вимогам, які встановлені для позовної заяви.

Так, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що після надходження скарги на бездіяльність органу примусового виконання до суду, суддя, встановивши, що скарга містить недоліки, повинен залишити таку скаргу без руху надавши стороні строк для їх усунення.

Разом з тим, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме положення ст. 183 ЦПК України, яка стосується заяв з процесуальних питань (загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення), у зв`язку з чим, дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для повернення даної скарги на бездіяльність органу примусового виконання особі, що її подала.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У разі оскарження ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, зокрема, ухвали про повернення скарги, суд апеляційної інстанції має повноваження лише щодо її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Таким чином, в даному випадку, у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на ухвалення нового судового рішення по суті вимог скарги, як просить скаржник в апеляційній скарзі.

Так, згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року- скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова