КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3592/21
Провадження № 2/552/1454/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2021 року м.Полтава
Київський районний суд м.Полтави в складі головуючого судді Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання Винниченко Я.В., позивача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, -
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд за межі України сина - ОСОБА_3 , за кордон до Грузії, Туреччини, Росії, Єгипту, Болгарії, Ізраїлю, Йорданії, Таїланду, Японії, Китаю, Чорногорії, країн Шенгенської угоди Європейського союзу без згоди батька ОСОБА_2 в період з дня набрання рішення законної сили та до досягнення ОСОБА_3 16 річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також дозволити їй оформлювати документи для тимчасового виїзду без супроводу батька малолітнього сина.
В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 , від якого мають спільного сина ОСОБА_4 . Зазначила, що після розірвання шлюбу син проживає із нею, вона самостійно несе усі витрати по утриманню сина, відповідач не спілкується з дитиною, участі у житті сина не приймає. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сина за кордоном в різних країнах для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку. Оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, ухиляється від зустрічі з нею, просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України сина за кордон без дозволу та супроводу батька на строк до досягнення сином 16 років.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до довідки від 19.10.2021 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_2 , оскільки відомості щодо місця його реєстрації відсутні. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду та просить врахувати інтереси дитини.
Ухвалою суду від 27.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2005 року. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 13.02.2019 року шлюб між ними було розірвано.
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю записана ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2 .
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.02.2021 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_4 за кордон. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частин 2, 4 статті 150 СК України та частин 1, 2 статті 255 СК України батьки зобов`язані поважати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску.

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.

Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та статей 141, 153, 157 СК України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2018 року цивільна справа № 705/2898/17.

За таких обставин, суд враховуючи, що багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено, надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування, суперечить положенням чинного законодавства, вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька слід відмовити.

Керуючись ст. 263 - 265, 280 ЦПК України, 141, 150, 157, 255 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, юридична адреса вул. М.Бірюзова Ѕ, м.Полтава, .

Повний текст заочного рішення складено та підписано 01.12.2021 року.

Суддя Миронець О.К.