Справа №173/1978/20
Провадження №2/173/182/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1

Третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , і ОСОБА_3

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2020 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 14.12.2020 року.

14.12.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 26.01.2020 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

26.01.2020 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частини садибного житловий будинок літера А-1, загальною площею 53.5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.585 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Та визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом на ј частину садибного житловий будинок літера А-1, загальною площею 53.5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.585 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 19.04 2004 року її покійний чоловік, ОСОБА_5 , отримав в дар житловий будинок садибного типу, який розташований в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік, ОСОБА_5 .

В період шлюбу в них народилося троє дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Після смерті чоловіка вона звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та отримала свідоцтво про право на спадщину на інше спадкове майно. Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 03 червня 2020 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , оскільки її чоловік не зареєстрував право власності на зазначене майно і на даний час відсутня можливість у його реєстрації, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи.

Представник відповідача, Новомиколаївської Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином..

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ» та державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явились. подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували, пояснивши, що вони не претендують на дану частину спадщини і просять визнати право власності на дане спадкове майно за позивачем та їх сестрою відповідно до заявлених часток. Наслідки такого визнання позивних вимог вони усвідомлюють.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно та спадкових правовідносин. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності в порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про укладення шлюбу

Після смерті ОСОБА_5 , відкрилась спадщина майно, яка складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1

Позивач звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на рухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 . Згідно виданого свідоцтва про право на спадщину позивачка та троє її дітей успадкували майно померлого в розмірі по ј частині кожен, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами постановою державного нотаріуса від 03 червня 2020 року позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що спадкодавцем не зареєстроване право власності на нерухоме майно в установленому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що за життя у померлого ОСОБА_5 , правомірно виникло право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 19.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М., та зареєстрований в реєстрі за № 456. Проте спадкодавець не зареєстрував право власності на дане майно відповідно до існуючого на час укладення даного договору порядку.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та нездійснення ним реєстрації права власності на майно, яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обв`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , спадщину на інше майно отримали його дружина та троє його дітей в рівних частках по ј частині кожен. На зазначене майно право власності просить визнати позивач та її неповнолітня донька ОСОБА_4 .

Спадкоємці ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснили, що вони не претендують на дану спадщину та не заперечують проти визнання права власності на будинок за матір`ю та сестрою.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частини садибного житловий будинок літера А-1, загальною площею 53.5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.585 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , право власності в порядку спадкування за законом на ј частину садибного житловий будинок літера А-1, загальною площею 53.5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.585 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн.. 80 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частини садибного житлового будинку літера А-1, загальною площею 53.5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.585 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження видане 05.12.2007, ІНН НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на ј частину садибного житлового будинку літера А-1, загальною площею 53.5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на присадибній земельній ділянці площею 0.585 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05.02.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 05.02.2021 року

Дата набрання законної сили: 10.03.2021 року