РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.10.2010 між нею та ОСОБА_3 , є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , яка є тіткою позивача, будучи громадянкою Російської Федерації, у 2008 р. приїхала на постійне проживання до Донецької області та з вересня 2016 р. у зв`язку зі збройним конфліктом тимчасово проживала в м. Запоріжжі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , виданою 04.03.2009 Старобешівським РВ ВГІРФО України в Донецькій області (Справа № 88208).

Через тривалий час після переїзду до м. Запоріжжя ОСОБА_2 , залишаючись зареєстрованою в квартирі, яка належить позивачці, перестала проживати в ній та виїхала до Російської Федерації.

ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, з ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно за адресою: АДРЕСА_3 . Дана квартира належить їй на праві власності з 07.04.2014 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2014, що підтверджується Адресною довідкою від 05.11.2020, виданою Відділом з питань міграції Управління МВВС Росії по м. Таганрогу, та Свідоцтвом про державну реєстрацію права, виданим 07.04.2014 року державним реєстратором Управління федеральної служби державної реєстрації, кадастру та картографії Ростовської області.

Вищевказані обставини, на думку ОСОБА_1 , свідчать про втрату з боку відповідача зацікавленості в подальшому проживанні в спірній квартирі.

Оскільки відповідач становить перешкоди позивачу у вільному користуванні, розпорядженні та володінні нерухомим майном та зняття її з реєстрації місця проживання є необхідним для зменшення оплати комунальних послуг, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

04.12.2020 судом направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.2020 до суду надійшла запитувана інформація з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у якому зазначено, що Відповідач з 08.09.2016 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного 08.10.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.12.2020 № 01-17/1821, який надійшов до суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України.

ОСОБА_2 є тіткою позивача ОСОБА_1 , будучи громадянкою Російської Федерації, у 2008 р. приїхала на постійне проживання до Донецької області та з вересня 2016 р. тимчасово проживала в м. Запоріжжі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , виданою 04.03.2009 Старобешівським РВ ВГІРФО України в Донецькій області (Справа № 88208).

Через тривалий час після переїзду до м. Запоріжжя ОСОБА_2 , залишаючись зареєстрованою в квартирі, яка належить позивачці, перестала проживати в ній та виїхала до Російської Федерації, отже втратила інтерес до спірного жилого приміщення.

ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, з 06.05.2014 постійно за адресою: АДРЕСА_3 . Дана квартира належить їй на праві власності з 07.04.2014 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2014, що підтверджується Адресною довідкою від 05.11.2020, виданою Відділом з питань міграції Управління МВВС Росії по м. Таганрогу, та Свідоцтвом про державну реєстрацію права, виданим 07.04.2014 року державним реєстратором Управління федеральної служби державної реєстрації, кадастру та картографії Ростовської області.

Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строк судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що відповідач за адресою реєстрації не проживає без поважних причин понад один рік, добровільно вибула з квартири, зв`язку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування квартирою відсутні, тому відповідач втратила право на користування цим житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) грн.

Повне судове рішення складено 25.01.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І.П. Соболєва