Справа № 128/2374/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що відповідач по справі є родичем його знайомої. На прохання знайомої позивач надав згоду на реєстрацію відповідача у своєму будинку на нетривалий час (1 2 місяці), після чого відповідач обіцяв знятись з реєстрації в будинку. Позивач наголошує, що відповідач зареєстрований в будинку 27.07.2010, але ніколи не проживав у його будинку, своїх речей не залишав, а лише був зареєстрований.

Відповідач не проживає у даному будинку та ніколи в ньому не проживав, участі в утриманні будинку не бере, але залишається бути зареєстрованим за даною адресою,чим чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки позивач не може в повній мірі користуватись та розпорядитись даним будинком, зокрема оформити субсидію. Таким чином обмежуються його права як власника даного об`єкта нерухомості.

Тому посилаючись на відповідні норми законодавства позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 31).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.10.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 37).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак попередньо подав суду заяву, якою вказав, що судове засідання просить провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Позивач по справі ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою:АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 30.12.1987, укладеного між ОСОБА_3 , по довіреності від якого діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 (а.с. 5 6), копією технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого ВООБТІ станом на 17.11.1987, в якому міститься відмітка про зміну власника з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 та відмітка про зміну адреси з АДРЕСА_2 (а.с. 29 30), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2021 (а.с. 41), копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП «ВМБТІ» станом на 15.09.2021 (а.с. 46 49).

Згідно з копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян, позивач ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою, в належному позивачу будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 7 9).

Згідно з довідкою, виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 16.08.2021 №57787, в реєстрі територіальної громади наявна інформація щодо реєстрації місця проживання 2 повнолітніх осіб за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Згідно з Актом обстеження житлового будинку по АДРЕСА_3 від 18.08.2021, складеного сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , будинок за адресою:АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи не заселявся і не проживав в даному будинку (а.с. 11).

Відповідно до довідки, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу за №175 від 01.09.2021, номер об`єкта ПГО №1899-01, в погосподарській книзі №22 на 2016 2020 роки відкритий на ОСОБА_1 , за ОСОБА_1 рахується земельна ділянка площею 0, 1118 га, на якій збудовано житловий будинок із господарськими спорудами, за адресою:АДРЕСА_3 (а.с. 28).

З наданої суду відповіді щодо місця реєстрації відповідача встановлено, що ОСОБА_2 27.07.2010 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 24).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач з часу своєї реєстрації і до даного часу не проживає у вищевказаному будинку за місцем своєї реєстрації.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 158 ЖК УРСР, інші особи можуть проживати в жилому приміщенні на підставі договору найму, вимоги до якого визначені ст.ст. 158, 159 ЖК УРСР.

Право користування чужим майном встановлено також главою 32 ЦК України, що згідно ст. 402 ЦК України встановлюється договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до норм ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення таких перешкод.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а також невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, не є членом його сім`ї, наданим йому правом на використання житлового приміщення не користувався взагалі з часу його встановлення, а саме 27.07.2010, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019 по справі № 695/2427/16-ц та від 16.01.2019 по справі №243/7004/17, а також відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.10.2020 по справі № 447/455/17.

Оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації з часу своєї реєстрації в 2010 році і до даного часу, членом сім`ї позивача не являється, житловий будинок належить на праві власності позивачу, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищевказаним будинком, в тому числі оформити субсидію, чим обмежуються його права як власника згаданого об`єкта нерухомості, поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації чи інших обставин збереження за ним права на проживання за даним місцем реєстрації не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою:АДРЕСА_3 , задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. (а.с. 1).

Та оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн. (а.с. 12), на підставі ст. 137, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 319, 391, 401, 402, 406 ЦК України, ст.ст. 150, 155, 158 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 13, 137, 141, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 03.12.2021.

Суддя: