Справа № 127/5107/21
Провадження № 22-ц/801/2283/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуСправа № 127/5107/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2021 року, ухвалене суддею Королем О.П. в м. Вінниці, дата складення повного тексту рішення невідома, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гулько Сергій Олександрович, управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань спричинену йому матеріальну шкоду в розмірі 2 446,50 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020, яке набрало законної сили 05.01.2021, задоволено його позов до Департаменту патрульної поліції УПП у Вінницькій області, третя особа - інспектор 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області сержант поліції Гулько С.О. про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132 КУпАП. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАМІ8 №3272107 від 12.10.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на суму 510 грн. за правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розмір спричиненої йому матеріальної шкоди становить 2 446,50 грн: 36 грн за направлення адміністративного позову до суду та 22,50 грн за направлення копії позову до УПП у Вінницькій області; 230 грн за придбання офісного паперу; 1 159,50 грн за придбання паливно-мастильних матеріалів; 799 грн за виконання робіт по заміні картриджів друкувального обладнання; 400 грн за сплату абонплати за користування інтернет-трафіком.

Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000 грн.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій інспектора 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області Гулька С.О. він відчуває страждання і приниження, тривогу, страх, занепокоєння, стрес, розчарування та несправедливість.

Також, моральні страждання призвели до негативних змін в житті позивача: насторога, тривога, страх можливих негативних наслідків, негативні переживання, важкість виконання повсякденних посадових обов`язків, переживання незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, приниженої гідності, невпевненість у майбутньому. Він втратив нормальний сон, а також змушений докладати додаткові зусилля з організації свого життя та роботи, нераціонально витрачає свій час, проводить правові заходи щодо поновлення своїх прав. Він є особою з інвалідністю 2 групи, нервові зриви погіршили стан його здоров`я. Крім того, він відчуває інтенсивний біль або значний дискомфорт за грудиною чи в ділянці серця, порушення мови, слабкість в одній руці, інтенсивний головний біль, який супроводжується сплутаністю свідомості та розладами зору та виражені тривожні розлади.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь матеріальної та моральної шкоди.

У скарзі вказує, що як зазначено судом першої інстанції, надані позивачем чеки не містять необхідних реквізитів, які б дозволяли ідентифікувати їх зв`язок з собою позивача, однак, касові апарати не запрограмовані на ідентифікацію та роздрукування чеків із зазначенням реквізитів покупця. Крім того, кількість витраченого офісного паперу та кольорових фотодоказів зазначені в додатках до позову. У відкритому доступі можна встановити відправника та отримувача, а також рух листа. Направлені ним конверти знаходяться в канцелярії суду. Що стосується моральної шкоди, то судом не взято до уваги і не спростовано наданий ним розрахунок моральної шкоди. Також з вини працівників місцевого суду він вимушений був звертатися до апеляційного суду для скасування рішення у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадової особи УПП у Вінницькій області та наслідками, зазначеними в позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Встановлено, що постановою поліцейського 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Гулька Сергія Олександровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМІ8 №3272107 від 12.10.2020, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що він 12.10.2020, керуючи транспортним засобом, перевозив вантаж, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 метри, чим порушив п. 22.5. ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020, яке набрало законної сили 05.01.2021, в адміністративній справі №137/1417/20 позов ОСОБА_1 до ДПП УПП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в адміністративній справі задоволено.

Скасовано постанову поліцейського 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області сержанта поліції Гулька Сергія Олександровича від 12.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ 3272107 та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення (а.с.125-129).

ОСОБА_1 вважає, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з неправомірними діями інспектора 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області сержанта поліції ОСОБА_2 йому спричинено моральну шкоду.

Встановивши вказані вище обставини справи, керуючись ст. 19, 56 Конституції України, ст. 23, 1173, 1174 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», взявши до уваги позиції Верховного Суду, висловлені в постановах від 29.04.2020 у справі №686/4557/18 та від 21.010.2020 у справі №312/262/18, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги та не спростовано наданий ним розрахунок моральної шкоди, однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено заподіяння йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадової особи УПП у Вінницькій області та зазначеними в позовній заяві наслідками, і вказаний висновок ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином спростований не був.

А тому підстав досліджувати наданий ОСОБА_1 розрахунок моральної шкоди в суду першої інстанції не було.

Оскільки рішення суду першої інстанції щодо стягнення моральної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України в цій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Що стосується рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди, то відмовляючи задоволенні позову в цій частині суд прийшов до висновку, що з наданих позивачем документів не вбачається належності цих фіскальних чеків позивачу, а отже з них не можливо об`єктивно та обґрунтовано встановити розміру витрат, понесених саме позивачем. Доказів того, що зазначені витрати здійснені в межах розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області справи №137/1417/20 про оскарження постанови інспектора УПП у Вінницькій області суду надано не було.

Так, з позовної заяви слідує (а.с.96), що ОСОБА_1 просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 2 446,50 грн, яка була завдана йому у зв`язку із захистом своїх прав при розгляді Вінницьким міським судом Вінницької області адміністративної справи №137/1417/20, на підтвердження чого надав в копіях:

- фіскальний чек № 0036 від 16.10.2020 на суму 22,50 грн про направлення копії позову УПП у Вінницькій області (а.с.131);

- фіскальний чек № 465453 від 18.02.2021 на суму 230 грн про придбання паперу (а.с.132);

- фіскальний чек № 999401 від 16.02.2021 на суму 1 159,50 грн. за придбання паливно-мастильних матеріалів (а.с.132);

- бланк-замовлення № ЧЕ-4/00626 від 18.02.2021 на суму 799 грн за заміну картриджів (а.с.132);

- квитанцію №МВРА960683602 від 02.11.2020 на суму 200 грн за поповнення телефону (а.с.133);

- квитанцію №МВРА від 18.02.2021 на суму 200 грн за поповнення телефону (а.с.133).

Однак, вважаючи, що вказані витрати були понесенні у зв`язку з розглядом справи (зі слів позивача) в порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_1 повинен був заявляти вимогу про їх стягнення саме під час розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області адміністративної справи №137/1417/20 за його позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, і такі витрати не можна вважати заподіяною йому винною особою шкодою.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі статтею 143 КАС України, питання щодо судових витрат вирішується адміністративним судом у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, заявлені до стягнення позивачем кошти не є матеріальною шкодою і законодавством не передбачено можливості стягнення судових витрат в адміністративній справі у порядку цивільного судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення судових витрат і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства (постанови Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №925/245/19 та від 01.06.2020 у справі № 910/12945/19).

А тому в задоволенні позову в цій частині суду першої інстанції потрібно було відмовляти саме з цих підстав, а не з підстав, зазначених судом в оскаржуваному рішенні.

Не доречною є позиція ОСОБА_1 в апеляційній скарзі з приводу того, що з вини працівників Вінницького міського суду Вінницької області він вимушений був звертатися з даною апеляційною скаргою, що в черговий раз завдало йому матеріальних збитків, оскільки апеляційний суд перевіряє на предмет законності рішення суду першої інстанції за результатами розгляду справи.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

А відтак, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк