КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/520/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню: заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаною заявою, посилаючись на те, що 28 березня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким стягнуто з нього на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 12 вересня 2008 року №770/11-504, що складається у розмірі 500288 грн.. На виконання рішення суду стягувачу видано виконавчий лист, який пред`явлено для примусового виконання до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (виконавче провадження № 5006433).

26 червня 2014 року Постійним діючим третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором невідновлюваної кредитної лінії №770/11/379 від 29 лютого 2008 року в сумі 1 094 400,02 грн.

20 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, який пред`явлено стягувачем для примусового виконання до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (виконавче провадження № 50043584).

26 березня 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» використало право, надане йому п. 4.5.3. Договору іпотеки б/н від 29 лютого 2008 року, який укладено з ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, та зареєструвало за собою право власності на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , державна реєстрацію права власності на предмет іпотеки за стягувачем проведено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жоврін І.Т. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав власності.

Згідно зі звіту спеціаліста-оцінювача ринкова вартість предмету іпотеки становить 1 166 076,00 грн., тобто банк набув право власності на предмет іпотеки за вартістю, яка перевищує безспірну заборгованість ОСОБА_2 , яка визначена рішенням суду.

Разом з тим, 10 квітня 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» укладає з ОСОБА_1 Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами договору вартість квартири складає 1 254 717 грн., при цьому за двома кредитними договорами боржникові було видано кредитних коштів на суму 125 000,00 доларів США, тобто вартість предмета іпотеки погоджена сторонами, була достатньою для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за двома кредитними договорами, за наведених обставин наявні підстави визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

На підставі викладеного в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 просив суд першої інстанції визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 31 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року заяву задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №755/27099/14-ц, виданий 31 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 червня 2014 року по справі №729/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 094 400, 02 гривні та третейський збір в розмірі 11344,00 гривні.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що кредитор (стягувачка) за виконавчим документом, який судом визнаний таким, що не підлягає виконанню, не була допущена до участі у справі та позбавлена можливості в судовому засіданні викласти свої аргументи та заперечення проти заяви боржника, оскільки не викликалась в судове засідання.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звернувши стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , кредитор (ПАТ «Укрсоцбанк» та його правонаступник у зобов`язанні ОСОБА_1 ) вичерпав своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 pоку, а відтак зобов`язання за цим договором вважаються виконаними.

Також скаржник зазначає, що між боржником ОСОБА_3 та AT «Укрсоцбанк» було укладено два кредитних договори, а саме: договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол. США; договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року на суму 45 000 дол. США.

Спірним у даному провадженні є припинення зобов`язання саме за першим кредитним договором №770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол. США. Однак, представник боржника стверджує, що зобов`язання ОСОБА_4 перед AT «Укрсоцбанк» є припиненими по обох кредитних договорах.

Таке твердження представник боржника обґрунтовує тим, що за договором іпотеки укладеним 12 вересня 2008 року в забезпечення виконання кредитних зобов`язань боржника по договору № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року на суму 45 000 дол.США відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку (звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 ).

Питання припинення зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12 вересня 2008 року на суму 45 000 дол.США не є спірним та ОСОБА_1 не заперечує даного факту.

Разом із тим, ОСОБА_1 категорично заперечує проти визнання припиненим зобов`язання за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол.США. У боржника відсутні докази та підстави стверджувати про те, що зобов`язання за вказаним кредитним договором є припиненим у зв`язку із застосуванням позасудового порядку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Докази повного або часткового виконання зобов`язань боржника ОСОБА_4 за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол.США (далі - спірний кредитних договір) у матеріалах справи відсутні.

В забезпечення виконання зобов`язань боржника ОСОБА_4 було укладено два договори іпотеки на один об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , а саме: 1) договір іпотеки посвідчений 29 лютого 2008 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. за № реєстру 933 в забезпечення виконання умов договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол.США; 2) договір іпотеки посвідчений 12.09.2008 р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. за № реєстру 4037 в забезпечення виконання умов договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року на суму 45 000 дол.США.

Відповідно, по обох договорах іпотеки іпотекодавцем виступав боржник ОСОБА_5 , а іпотекожержателем - AT «Укрсоцбанк».

У заяві представника боржника вірно зазначено, що AT «Укрсоцбанк» набуло право власності на предмет іпотеки внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4037 від 12 вересня 2008 року. Про це свідчить рішення прийняте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. про державну реєстрацію права власності індексний номер 46137629 від 26 березня 2019 року, номер запису про право власності: 30864114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101. На дане рішення прийняте нотаріусом як реєстратором посилається боржник ОСОБА_5 ; вказівка на дане рішення міститься також у договорі купівлі-продажу квартири від 10 квітня 2019 року за № реєстру 503 як на підставу набуття AT «Уксоцбанк» права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось виключно за іпотечним договором № 4037 від 12 вересня 2008 року. Звертаючи стягнення на предмет іпотеки за одним із іпотечних договорів іпотекодержатель AT «Укрсоцбанк» мав право, але не звернув стягнення за іншим іпотечним договором № реєстру 933 від 29 лютого 2008 року, який забезпечував виконання зобов`язань боржника по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол.США.

Відповідно, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що за іпотечним договором № реєстру 933 від 29 лютого 2008 року, який забезпечував виконання зобов`язань боржника по договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 дол.США, звернення стягнення на предмет іпотеки не відбувалось. Відтак твердження про те, що зобов`язання за даним договором є припиненим у зв`язку із набуттям права власності на предмет іпотеки є безпідставним.

Щодо довідки AT «Укрсоцбанк» від 29 березня 2019 року про начебто відсутність заборгованості ОСОБА_4 , то даний документ не може слугувати підставою для висновків про відсутність заборгованості за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року.

До заяви представника боржника долучена довідка AT «Укрсоцбанк» про відсутність заборгованості боржника ОСОБА_4 за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року перед AT «Укрсоцбанк» станом на 11 квітня 2019 року (додаток № 6 до заяви боржника). Проте в матеріалах справи є відомості про те, що з 09 квітня 2019 року за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року кредитором є ОСОБА_1 , а не AT «Укрсоцбанк».

ОСОБА_1 є правонаступником AT «Укрсоцбанк» як кредитора за договором не відновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року. Вказане правонаступництво відбулось на підставі договору про відступлення права вимоги № 09-04/19-2 від 09 квітня 2019 року. Таким чином з 09 квітня 2019 року заборгованість по вищевказаному кредитному договору була передана від AT «Укрсоцбанк» до наступного кредитора. Сума переданого від AT «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп», а наступним кроком до ОСОБА_1 права вимоги згідно договору № 09-04/19-2 від 09 квітня 2019 року становить 1 998 459 56 грн. Саме тому довідка AT «Укрсоцбанк» від 11 квітня 2019 року свідчить про відсутність у божника ОСОБА_4 спірних боргових зобов`язань саме перед AT «Укрсоцбанк», але не про відсутність боргових зобов`язань за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого судом апеляційної інстанції, на апеляційну скаргу на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно та всебічно досліджених доказів, що були надані на підтвердження вимог заяви.

ОСОБА_2 звертає увагу суду на той факт, що Банком як Іпотекодержателем було вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис як про наступну іпотеку від 12 вересня 2008 року, так і про попередню іпотеку, встановлену Договором б/н від 29 лютого 2008 року на забезпечення виконання умов Договору №770/11-379 від 29 лютого 2008 року. Тобто, наразі ОСОБА_1 є власником квартири, яка не містить жодних обтяжень (витяги з реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень знаходяться в матеріалах справи).

Відтак, банк скористався своїм правом на звернення стягнення на попередню іпотеку та зарахував кошти в розмірі 665 787,4 грн. (суму, на яку перевищує ринкова вартість предмету іпотеки безспірну суму заборгованості ОСОБА_2 ) в якості погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №770/11-379 від 29 лютого 2008 року, яка згідно рішення від 26 червня 2014 року Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків становила 1 094 400 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі чотириста) гривень 02 копійки.

Про це свідчить як невідшкодування банком коштів ОСОБА_2 після реєстрації права власності на предмет іпотеки в сумі, що перевищує заборгованість за кредитним договором №770/11-504 від 12.09.2008, так і вилучення квартири АДРЕСА_1 з-під обтяження іпотечним договором б/н від 29 лютого 2008 року, укладеним па забезпечення виконання зобов`язань за Договором №770/11- 379 від 29 лютого 2008 року.

Також, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що на момент укладення Договору первинної іпотеки від 29 лютого 2008 року та Договору наступної іпотеки від 09 вересня 2008 року ціна предмету іпотеки була встановлена за згодою сторін і становила 162 297,00 доларів США.

При цьому за двома кредитними договорами боржникові було видамо кредитних коштів на суму 125 000,00 доларів США. Тобто вартість предмета іпотеки, погоджена сторонами, була достатньою для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за двома кредитними договорами.

Крім того, 11 листопада 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Любим Андрієм Володимировичем було прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження з АТ «УКРСОЦБАНК» на ОСОБА_1 .

Всі інші обставини, зазначені у відзиві є ідентичними до викладених в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та її представник адвокат Магдич О.О. підтримали апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кисличенко І.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 лютого 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір невідновлюваної кредитної лінії 770/11/379, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 80000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 29 лютого 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 .

20 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, як компетентним судом, постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 червня 2014 року у справі №729/14, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 094 400 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі чотириста) гривень 02 копійки та третейський збір в сумі 11344,00 гривні.

08 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50043584 щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/27099/14-ц, виданого 31 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва.

09 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за Договором невідновлюваної кредитної лінії №770/11-379 від 29 лютого 2008 року, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України - ОСОБА_2 .

09 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір № 09-04/19-2 про відступлення права вимоги, відповідно первісний кредитор передає, а новий кредитор набуває права вимоги та інші права, що належать первісному кредитору на момент переходу права вимоги на підставі договору невідновлюваної кредитної лінії №770/11/379 від 29 лютого 2008 року, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього.

10 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов договору, продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

11 квітня 2019 року Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» видано довідку про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед АТ «Укрсоцбанк» за Договором невідновлюваної кредитної лінії №770/11-379 від 29 лютого 2008 року.

27 вересня 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50043584 в зв`язку з наданням довідки від 11 квітня 2019 року, про те що заборгованість у боржника перед АТ «Укрсоцбанк» відсутня.

18 жовтня 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 50043584.

11 листопада 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) з АТ «Укрсоцбанк» на ОСОБА_1 в межах процедури виконавчого провадження №50043584.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 29 березня 2019 року ОСОБА_2 заборгованість за Договором невідновлюваної кредитної лінії №770/11-379 від 29 лютого 2008 року, укладеного з АТ «Укрсоцбанк», погасив у повному обсязі, претензій щодо його виконання у АТ «Укрсоцбанк» не має, що підтверджується Довідкою про отриманий дохід у вигляді прощення боргу, яка видана АТ «Укрсоцбанк» 29 березня 2019 року на вимогу ОСОБА_2 , за таких обставин підставою для визнання виконавчого листа (дублікату) таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, є обставини, що свідчать про повне виконання рішення суду.

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено два договори невідновлювальної кредитної лінії, а саме 29 лютого 2007 року № 770/11/379 на суму 80000 доларів США та №770/11-504 від 12 вересня 2008 року на суму 45 000 дол.США.

По обом договорам в іпотеку ОСОБА_2 передав один об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 .

За обома договорами у ОСОБА_2 виникла заборгованість, а тому рішеннями судів ця заборгованість була стягнута і видані виконавчі листи. Ці обставини визнаються сторонами.

AT «Укрсоцбанк» набуло право власності на предмет іпотеки за рішенням приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. про державну реєстрацію права власності індексний номер 46137629 від 26 березня 2019 року, номер запису про право власності: 30864114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101.

Спірним є питання, за яким іпотечним договором Банк скористався своїм правом і зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки, оскільки ОСОБА_2 вважає, що за обома договорами іпотеки, а ОСОБА_1 вважає, що лише за договором іпотеки від12 вересня 2008 року № 4037.

Колегія суддів погоджується із доводами ОСОБА_1 , оскільки вони ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 12.09.2008 року, 26.03.2019 року приватний нотаріус Жовнір І.Т. Тернопільського міського нотаріального округу прийняв рішення про реєстрацію права власності на АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк». (а.с.118-119)

Колегія суддів погоджується із доводами ОСОБА_2 в тій частині, що заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії від 12 вересня 2008 року складала 500288 грн., а предмет іпотеки проданий за 1254717 грн., що перевищує розмір кредитної заборгованості, отже різниця між сумою отриманою від продажу квартири та кредитною заборгованістю становить 665787 грн.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитись із доводами ОСОБА_2 про те, що Банк звернув стягнення на предмет іпотеки за обома договорами, а оскільки 665787 грн. не були повернуті ОСОБА_2 , отже вони були зараховані Банком на погашення кредитної заборгованості за договором від 29 лютого 2008 року № 770/11/379. Такі доводи ОСОБА_2 є лише припущеннями і не доводяться матеріалами справи.

Так, відповідно до заяви АТ «Укрсоцбанк» від 09.04.2019 р до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Банк просив зняти заборону відчуження та припинити запис про іпотеку з квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором від 12 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 4037. виключити запис з Державного реєстру іпотек та зняти заборону відчуження вказаної квартири. (а.с.86)

Тобто із цієї заяви вбачається, що Банк просив зняти заборону відчуження квартири саме за іпотечним договором від 12 вересня 2008 року. Та обставина, що іпотека була знята також і за іпотечним договором від 29 лютого 2008 року не може підтверджувати той факт, що Банк погасив заборгованість за цим договором за рахунок продажу предмета іпотеки.

Крім того, як вбачається із довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, яка була видана АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 , Банк повідомив останнього, що відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» Банк 22.03.2019 року задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення приватного нотаріуса Жовнір Івана Теодоровича № 46137629 від 26.03.2019 року), а саме квартира АДРЕСА_1 , яка знаходиться в іпотеці Банку відповідно до умов Іпотечного договору від 12.09.2008 р.

Також в цій довідці зазначено, що заборгованість ОСОБА_2 перед Банком за договором не відновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 становить 4469851 грн., отже у зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя ОСОБА_2 прощено залишок заборгованості за договором не відновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 у розмірі 1183126 грн. (а.с.117)

Тобто, Банк вважає, що сума виручена від продажу предмета іпотеки навіть не покриває заборгованість ОСОБА_2 , а тому Банк анулює цей борг.

Ці обставини свідчать про помилковість позиції ОСОБА_2 щодо зарахування Банком 665787 грн. на погашення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії від 29 лютого 2008 року №770/11/379.

При цьому колегія суддів в межах розгляду даної справи не дає оцінки правомірності дій Банку при визначенні розміру заборгованості за договором від 12 вересня 2008 року, яка зазначена у довідці, а лише оцінює наявність цієї довідки для доведення тих обставин, що Банк звернув стягнення на предмет іпотеки лише за договором від 12 вересня 2008 року, за рахунок продажу предмета іпотеки не погашав навіть частково заборгованість за договором від 29 лютого 2008 року, отже обов`язок по сплаті цієї заборгованості у ОСОБА_2 не припинився, отже виконавчий лист не може бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Щодо довідки Банку від 11 квітня 2019 року про відсутність заборгованості ОСОБА_2 перед Банком, то ця довідка не може слугувати підставою для задоволення заяви, оскільки дійсно, станом на 11.04.2019 року, у ОСОБА_2 була відсутня заборгованість перед Банком, оскільки Банк продав цю заборгованість ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», а той, в свою чергу, ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу, то з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір, сплачений ОСОБА_1 , при зверненні до суду з апеляційною скаргою.

Також в матеріалах справи наявне клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, однак колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки судом ухвалено рішення не користь ОСОБА_2 , а тому відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 382, 383, 384, 431, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню: заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню: заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 420 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, встановлених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя-доповідач

Судді: