Справа №442/2552/21
Провадження №2/442/758/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кмітя Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Сонячні Меденичі Меденицької селищної ради, третьої особи Меденицької селищної ради , про стягнення заборгованості, -

встановив :

01.04.2021 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з КП «Сонячні Меденичі» Меденицької селищної ради в його користь заробітну плату за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року в розмірі 59000 грн. та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку з 2019 по 2021 роки в розмірі 11987 грн. 64 коп., а також кредиторську заборгованість за оренду автомобіля в сумі 15288грн. 27 коп.

В обґрунтування позову покликається на те, що 06 вересня 2019 року його прийнято згідно Наказу N21 підприємства КП «Сонячні Меденичі» Меденицької селищної ради, виданого на підставі Рішення сесії від 05.09.2019 року №394 від №2К на 05.09.2019 року на посаду директора КП «Сонячні Меденичі» Меденицької селищної ради.

16.11.2020 року він звільнився з роботи згідно наказу від 16 11 2020 року N25), про те ОСОБА_2 рада не погодила звільнення директора КП «Сонячні Меденичі». Згідно пп.6.3:6.4 Статуту КП «Сонячні Меденичі» для забезпечення діяльності, одним із джерел формування майна підприємства є кошти і майно передані Засновником та внески Засновника. Однак, з вересня 2020 року Меденицькою селищною радою не проведилось жодних внесків в статутний фонд підприємства для проведення його господарської діяльності, в т.ч. для виплати заробітної плати працівникам підприємства та розрахунку з кредиторами за виконані роботи та надані послуги..

На час подання Позовної заяви, а саме 15 березня 2021 року, позивачу нараховано заробітну плату за період з 01.09.2020 року по 01.03.2021 року в сумі 59000 грн. 00 коп., однак в звязку з відсутністю коштів заробітна' плата не виплачена.

Крім цього відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки за 36 днів (станом на 01.03.2020), з 2019 року по 2021 рік у розмірі 11978,64 .

Згідно Договору №1/10-20 на оренду автомобіля підприємство станом на 15 березня 2021 року, заборгувало позивічу 15288,27 грн.

Ухвалою судді від 15.04.2021 у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку без виклику сторін, запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, право пред`явити зустрічний позов. Учасникам справи роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз`яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та строки подання такого клопотання.

Протокольною ухвалою від 07.06.2021 до участі у справі залучено Меденицьку селищну раду Дрогобицького району Львівської області в якості третьої особи зі відповідним клопотанням.

05.07.2021 головою ліквідаційної комісії КП «Сонячні Меденичі» подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що ОСОБА_1 , будучи директором КП «Сонячні Меденичі», не здійснюючи господарської діяльності та жодних дій задля погашення боргу по заробітній платі, яка виплачується йому ж, звернувся з позовом до себе, що містить ознаки реального конфлікту інтересів, оскільки в даному випадку є суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями. Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в ОСОБА_1 наявний приватний інтерес (майновий), а з іншого - ОСОБА_1 , уповноважений на виконання функцій місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу. Також, вищевказані дії суперечать ч,4 ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України «Одна й та сама особа може бути одночасно представником декількох позивачів або декількох відповідачів або декількох третіх осіб на одній стороні, за умови відсутності конфлікту інтересів між ними.

Також зазначає, що Позивачем жодних первинних документів бухгалтерського обліку розрахунку заробітної плати, посадової інструкції, штатного розпису, який би свідчив про розмір посадового окладу, табелю обліку робочого часу в яких було б відображено повну кількість відпрацьованих Позивачем днів, контракту укладеного між Засновником та Позивачем суду надано не було. Слід зазначити, що Позивачем також не було надано копії трудової книжки, оскільки відсутність контракту дає всі підстави стверджувати, що в ній відсутній запис про його роботу на посаді директора КП «Сонячні Меденичі» Меденицької селищної ради. Отже, суду не надано жодного документу, який би дозволяв визначити розмір посадового окладу Позивача, тому загальна сума неіснуючого боргу по заробітній платі є надуманою. Також Позивач не враховував суми відрахування податку з доходів фізичних осіб(ПДФО) та військового збору, які мали б бути утримані із нарахованих йому сум, тому посилання Позивача на ст.21 Закону України «Про оплату праці» є безпідставними.

Стосовно договору про оренду автомобіля та заборгованість по ньому, то зазначено, що згідно ч. 2 ст. 799 ЦКУ договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Директор ОСОБА_1 не дотримався вищевказаної норми. По-друге, директор є представником підприємства.При цьому п. З ст. 238 ЦКУ забороняє представникові вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах та в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, установлених законом.З вищевказаного можна зробити висновок, що вимога про відшкодування витрат на використання/утримання власного автомобіля Позивача в сумі 15 288,27 гри є безпідставною та повністю суперечить чинному законодавству, оскільки Договір №1/10-20 про оренду автомобіля в силу положень Цивільного кодексу України є нікчемним.

28.07.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, де вказано, що під час фактичного виконання ним роботи на посаді директора, розмір окладу, фактичне нарахування заробітної плати, нарахування і сплати з неї податку на доходи та військового збору, нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. підтверджується штатними розписами, табелями обліку робочого часу, розрахунково-платіжними відомостями, податковою звітністю та звітністю по Єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Паперові копії даних документів, які є в електронній формі, додано до даної відповіді.

Що стосується дійсності договору оренди транспортного засобу, то такий посвідчувався посадовою особою Лисовицької сільської ради. В будь-якому разі, якщо і вважати договір оренди ТЗ нікчемним, то відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Крім цього, подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, де просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2020 по травень 2021 року в розмірі 83000гривень.

13.08.2021 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що 16.11.2020 року позивач ОСОБА_1 видав наказ № 5 про власне звільнення, і, починаючи з 17 листопада 2020 року жодного дня не був на робочому місці, не виконував свої обов`язки і відповідно не мав права нараховувати заробітну плату собі за цей період, про що свідчать акти відсутності ОСОБА_1 на робочому місці.

Позивач стверджує, що актом № 8 від 16.12.2020 року він передав Меденицькій селищній раді усі бухгалтерські документи. Однак, це не відповідає дійсності. З акту вбачається, що Позивач штатні розписи і табелі обліку робочого часу не передавав. В акті передачі бухгалтерських документів № 8 від 16.12.2020 року чітко окреслено перелік документів, які передані позивачем - Меденицькій селищній раді, штатних розписів, табелів обліку робочого часу, які позивач долучив до своєї відповіді на відзив , в переліку немає. Позивач на судовому засіданні стверджував, що всі документи, які він надав до відповіді на відзив, він отримав з «електронного реєстру» при подачі звітності, тому підписується електронним підписом». Однак, табель, штатний розпис, розрахунково-платіжні відомості не підписуються електронним підписом, і не подаються в жодній звітності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що був прийнятий на роботу згідно наказу №1 від 06.09.2019 на посаду директора КП «Сонячні Меденичі». Згідно наказу №5 від 16.11.2020 від себе звільнив з посади директора, про що повідомив Меденицьку селищну раду, оскільки депутати відмовлялись проголосувати за рішення про його звільнення. В останнє судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача голова ліквідаційної комісії М.Новаковська в судовому засіданні просила в позові відмовити на підставі заперечень, поданих у відзиві. Також зазначила, що наразі КП «Сонячні Меденичі» перебуває на стадії ліквідації, оскільки всі кошти, виділені такому, були розтрачені його колишнім керівництвом. Позивач жодного дня після свого самостійного звільнення не перебував на робочому місці, не виконував трудових обов`язків.

Представник третьої особи Меденицької селищної ради позову не визнав, просив в задоволенні такого відмовити за безпідставністю.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Основним Законом України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, як закріплено у статті 43.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з частиною першою ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом встановлено, що згідно Наказу №1 позивач ОСОБА_1 06.09.2019 прийнятий на посаду директора КП «Сонячні Меденичі» на підставі рішення сесії від 05.09.2019 №394.

Відповідно до п.7.1 статуту КП «Сонячні Меденичі» органами управління Підприємства є керівник підприємства та наглядова рада. Органом контролю Підприємства є Меденицька Селищна рада, яка призначає керівника Підприємства шляхом укладання контракту з головою Меденицької селищної об`єднаної територіальної громади. Звільнення керівника , відповідно до п.8 вказаного Статуту відбувається згідно положень Трудового законодавства.

Згідно Наказу №5 від 16.11.2020 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за згодою двох сторін.

Як вказав позивач до листопада 2020 року він звертався до Меденицької селищної ради з заявою про його звільнення (доказів суду не надано), однак таке питання депутатами вирішено не було. Саме тому ним було видано наказ про його звільнення за угодою сторін на підставі ст..36 КЗпП України, про що було повідомлено Меденицьку селищну раду.

Такий наказ є чинним, ніким не оспорювався та не скасовувався.ідтак позивач вважається звільненим на підставі вказаного наказу з 16.11.2020.

Згідно повідомлення №6 від 16.11.2020 року, сума заборгованості по заробітній платі КП «Сонячні Меденичі» Меденицької селищної ради ОСОБА_1 станом на 16.11.2020 року становить 23133 грн 37 коп.

Згідно з заявою про досудове врегулювання №3 від 16.02.2021 ОСОБА_1 на період з вересня 2020 по січень 2021, станом на 01.02.2021 нараховано 48198грн. заробітної плати.

Судом, вбачається, що на день звільнення позивача, відповідач мав заборгованість по виплаті заробітної плати з вересня 2020 по листопад 2020, розмір якої становив 23133,37 грн.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами Кодексу Законів України про працю, Закону України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 16 листопада 2020 року, виконував свої трудові обов`язки, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

А тому суд задовольняє в цій частині вимоги частково в сумі 23133,37 грн.Ю оскільки саме такий розмір заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2020 по дату звільнення 16.11.2020року.

Щодо вимог позивача про стягнення заробітної плати за період з грудня 2020 року до травня 2021 року , то слід зазначити, що такі є безпідставними, оскільки , як стверджує сам позивач, він звільнився з роботи згідно з наказом №5 від 16.11.2020. як підтверджено матеріалами справи, а саме наданими суду актами про відсутність працівника на робочому місці, позивач ОСОБА_1 трудових обов`язків не виконував (а.с.149-240).

Згідно з актом від 07.06.2021 «про передачу документів» на вимогу надати документи бухгалтерського обліку, фінансової звітності , договори та інші документи, пов`язані з господарською діяльністю КП «Сонічні Меденичі» за період з грудня 2020 по травень 2021 ОСОБА_1 повідомив, що за вказаний період документації у нього не існує (а.с.148).

Суд не може взяти до уваги надані позивачем табелі обліку робочого часу та розрахунково-платіжні відомості, оскільки такі не підписані жодною посадовою особою та не завірені печаткою підприємства (а.с.96-137).

А тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Також суд вважає, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає компенсація за невикористану щорічну відпустку в розмірі 11987 грн. 64 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення кредиторської заборгованості за оренду автомобіля в сумі 15288грн. 27 коп., то суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 07.09.2020 КП «Сонячні Меденичі» в особі його керівника Ільківа Р.М. та ОСОБА_1 уклав договір №1/10-20 про оренду автомобіля.

Згідно ч. 2 ст. 799 ЦКУ договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

п. 3 ст. 238 ЦКУ забороняє представникові вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, установлених законом.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України «Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.»

Згідно ч. 1 сіп 220 Цивільного кодексу України «У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.»

Таким вином, суд доходить висновку, що вимога про відшкодування витрат на використання/утримання власного автомобіля Позивача в сумі 15 288,27 гри є безпідставною та повністю суперечить чинному законодавству, оскільки Договір №1/10-20 про оренду автомобіля в силу положень Цивільного кодексу України є нікчемним.

А тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 2270 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 40, 94, 235, 236 КЗпП України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Сонячні Меденичі Меденицької селищної ради, третьої особи Меденицької селищної ради , про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з Комунальнного підприємства „Сонячні Меденичі Меденицької селищної ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з вересня по 16 листопада 2020 року в сумі 20 тисяч гривень та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2019- 2020 роки в сумі 11978 гривень 64 копійки без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунальнного підприємства „Сонячні Меденичі Меденицької селищної ради 479,68 гривень судового збору в дохід держави.

В решті позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство „Сонячні Меденичі Меденицької селищної ради, , адреса: Львівська область, Дрогобицький район, смт. Меденичі, вул. Шкільна,71.

Суддя Нагірна О.Б.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.12.2021.