Справа № 131/619/20
Провадження № 22-ц/801/210/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Балтак Д. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуСправа № 131/619/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Кузьменко Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року, ухвалене суддею Балтаком Д.О. в м. Іллінці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дашівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою та передання у власність земельної ділянки, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила: - скасувати рішення Купчинецької сільської ради 25 сесії 6 скликання від 12.11.2013 про затвердження технічної документації із землеустрою в частині затвердження документів із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та передачі безкоштовно у власність останній земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прощею 0,3891 га; - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:001:0195, площею 0,3891 га, для ведення особистого селянського господарства, індексний номер 11175260 від 25.02.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.01.2020 у справі № 131/1818/18 за нею визнано право на завершення приватизації та реєстрації речових прав щодо права власності на земельну ділянку площею 0,64 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,39 га, для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При виготовленні технічної документації із землеустрою її повідомлено про неможливість виготовлення технічної документації, так як площа земельної ділянки на даний момент становить не 0,64 га, а 0,62 га та була зменшена за рахунок того, що її частина відійшла до земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , яка є її сусідкою.

Зазначає, що ОСОБА_2 незаконно збільшила виділену їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за рахунок суміжної земельної ділянки, право на приватизацію якої вона успадкувала.

У результаті таких незаконних дій на даний час межа між її садибою та садибою відповідача фактично проходить по стіні належної їй господарської будівлі (сараю).

Вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову у даній справі.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що суд не направив до прокурора, слідчого матеріали про вчинення злочину, зловживання посадовим становищем, підробку документів та вчинення інших злочинних дій посадовими особами; судом порушено вимоги ст. 84 ЦПК України та ухвалою суду не зобов`язано сторін надати докази для винесення законного рішення; судом не повідомлено її про обов`язкову явку до суду; суд не роз`яснив їй право особисто скористатися допомогою адвоката; судом не допитано свідків; судом порушено вимоги ст. 103 ЦПК України щодо призначення у справі експертизи та не допитано експерта з приводу питань, з яких має проводитися експертиза.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 11.02.2010 рішенням Купчинецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області 24 сесії 5 скликання «Про надання земельних ділянок для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_2 надано в користування земельну ділянку загальною площею 0,61 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.14).

04.07.2013 рішенням Купчинецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області 24 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості)» ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на земельну ділянку орієнтовною площею 0,61 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,36 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с.45).

12.11.2013 рішенням Купчинецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області 25 сесії 6 скликання «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, внесення змін до рішення» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності за земельну ділянку ОСОБА_2 та передано їй безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,6391 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,3891 га, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16).

Земельній ділянці, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3891 га присвоєно кадастровий номер :06:001:0195 та 25.02.2014 ОСОБА_2 зареєструвала на неї право власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 210860238 від 01.06.2020 (а.с.20).

ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2004 та копією договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 10.11.2009 (а.с.54-57).

22.01.2020 Іллінецьким районним судом Вінницької області у цивільній справі №131/1818/18 ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрації речових прав щодо права власності на земельну ділянку площею 0, 64 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,39 га, для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 вказувала на існування перешкод у виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, оскільки право власності на частину належної їй земельної ділянки оформила ОСОБА_2 , збільшивши таким чином площу власної земельної ділянки з 0,61 га до 0,63 га, а затвердження технічної документації та передача земельної ділянки у власність ОСОБА_2 у розмірі, відмінному від того, який надавався останній за рішенням органу місцевого самоврядування, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, надавши належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засади змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язаний довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав чи охоронюваних законом інтересів.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 84 ЦПК України, не витребував у сторін докази та не зобов`язав їх своєю ухвалою їх надати, однак, у статті 84 ЦПК України зазначено, що суд витребовує докази у разі подання учасником справи клопотання про їх витребування у зв`язку із неможливістю самостійно надати такі докази.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Будь-яких клопотань від учасників справи про неможливість подання певних доказів та необхідність їх витребування за ухвалою суду до суду першої інстанції не надходило.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 103 ЦПК України, а саме не призначено експерту та не допитано експерта з приводу питань, які потрібно поставити на його вирішення, однак, такі твердження не беруться до уваги колегією суддів з наступних підстав.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного рішення сільської ради Момот Т.І. зазначила, що відповідачка ОСОБА_2 збільшила належну їй на праві власності земельну ділянку за рахунок земельної ділянки позивача, право на завершення приватизації якої вона успадкувала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із засобів, за допомогою яких встановлюються ці дані, є висновки експерт а.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо) є завданнями земельно-технічної експертизи.

ОСОБА_1 не довела, що площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка була передана безкоштовно у власність ОСОБА_2 , включає в себе частину земельної ділянки, право на завершення приватизації якої успадкувала позивач.

Клопотань про призначення у справі земельно-технічної експертизи позивач не заявляла.

Підстав допитувати експерта з приводу питань, з яких має бути проведена експретиза у суду не було, оскільки судом не вирішувалося питання про призначення експертизи.

Вказані питання (про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, залучення спеціаліста) суд вирішує у підготовчому засіданні, однак, ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо того, що про порушенні права ОСОБА_1 дізналася 07.09.2018 при складанні акта, оскільки із вказаного акту від 07.09.2018, складеного комісією в складі: діловода-спеціаліста з впорядкування Шевченка В.М., спеціаліста-землевпорядника Фіяло В.В., техніка-землевпорядника ОСОБА_5 , власника ОСОБА_2 та суміжного землекористувача ОСОБА_1 слідує, що комісією проводилася робота по відновленню меж земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 . За результатами проведеної роботи комісія прийшла до висновку, що змін щодо меж земельних ділянок ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1 не відбулося.

У вказаному акті не йде мова про порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2 .

Не беруться до уваги твердження апелянта про те, що суд не повідомив її про обов`язкову явку, оскільки учасник справи зобов`язаний з`являтися в судове засідання за викликом суду у випадку, якщо його явка визнана судом обов`язковою (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), однак, суд першої інстанції не визнавав явку ОСОБА_1 обов`язковою.

У матеріалах справи міститься зава ОСОБА_1 від 02.11.2020, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її участі та участі її представника.

Доводи апелянта з приводу не роз`яснення судом першої інстанції її права скористатися правовою допомогою адвоката є безпідставними, оскільки, по-перше, головуючий роз`яснює учасникам справи їх права та обов`язки, які визначені нормами ЦПК України (43, 49 ЦПК України), до яких роз`яснення учаснику справи його права на правничу допомогу не передбачено, по-друге, із вищезгаданої заяви про розгляд справи у відсутність позивача слідує, що вона мала представника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує також, що суд першої інстанції не допитав свідків, однак, в матеріалах справи відсутня заява позивача про виклик свідків в судове засідання, як того передбачає ч. 1 ст. 91 ЦПК України.

Зазначаючи про те, що суд першої інстанції не направив до слідчого, прокурора матеріали про вчинення злочину, зловживання посадовим становищем, підробку документів та вчинення інших злочинних дій посадовцями, апелянт не зазначає, якими нормами закону передбачена така процесуальна дія та яким чином це стосується предмету спору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом при ухваленні оскаржуваного рішення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без зедоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета