Справа №157/1625/19
Номер провадження 2/162/4/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гладіч Н.І.,

при секретарі судових засідань Пилипчук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

встановив:

В провадженні Любешівського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана цивільна справа надійшла на розгляд до Любешівського районного суду Волинської області 27 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 16 червня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

У поданому до суду 28 вересня 2020 року клопотанні позивач ОСОБА_1 просив зупинити провадження в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням до вирішення іншої справи №157/1045/20.

Ухвалою Любешівського районного суду від 28 вересня 2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 було задоволено та судове провадження в даній цивільній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №157/1045/20 (провадження №2/157/290/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , про скасування рішення про реєстрацію місця проживання.

В подальшому, ухвалою суду від 29 жовтня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 12 листопада 2021 року о 09 годині 30 хвилин.

Від позивача ОСОБА_1 11 листопада 2021 року на електронну адресу суду (E-mail: ) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неможливістю (через перебування у службовому відрядженні) прийняти участь в судовому засіданні, доказів поважних причин неявки позивач не надав. Клопотання позивача було задоволено та розгляд справи відкладено на 02 грудня 2021 року на 10 годину 00 хвилин.

На електронну адресу суду 01 грудня 2021 року та через підсистему Електронний суд 02 грудня 2021 року позивач подав заяву про відкладення судового засідання та призначення його на іншу дату, оскільки він знаходиться на самоізоляції, доказів на підтвердження поважних причин неявки в судове засідання - не надав.

З ініціативи суду вирішується питання про залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання позивача.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Камінь-Каширської міської ради Волинської області в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням слід залишити без розгляду виходячи з наступного.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно вимог ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач, в тому числі, повторно не з`явився в судове засідання, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Крім того, норми щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення національними судами справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави передбачені та закріплені і в міжнародних правових актах, які були ратифіковані державою Україна.

Так, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі "Калашников проти Росії" ухваленому 15 липня 2002 року Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України").

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вказане суд констатує недобросовісне користування позивачем ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та невиконання ним процесуальних обов`язків, що передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, в даній цивільній справі за ініціативи позивача 28 вересня 2020 року судом було зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №157/1045/20 (провадження №2/157/290/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , про скасування рішення про реєстрацію місця проживання. Однак, з метою поновлення провадження та продовження розгляду даної цивільної справи по суті позивачем не було повідомлено суд про завершення розгляду цивільної справи №157/1045/20 та набрання рішенням у вказаній справі законної сили.

В подальшому, позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання від 11 листопада 2021 року та 02 грудня 2021 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його прибути в судове засідання. Проте, підтверджуючих документів поважності неявки позивача в судових засіданнях він суду не надав. Також, позивачем не було подано до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований в підсистемі Електронний суд, а тому не був позбавлений можливості в передбачений Цивільним процесуальним кодексом України спосіб надати суду докази поважності причин його неявки на які він посилається у своїх клопотаннях: про службове відрядження та самоізоляцію.

Разом з цим, суд констатує, що навіть за умови наявності доказів поважності причин повторної неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. На переконання суду, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 29 липня 2021 року у справі №359/7882/19.

Приймаючи до уваги викладене, на думку суду, повторна неявка позивача в судове засідання свідчить про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, що призводить до порушення строків розгляду справи і порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, його неявка перешкоджає розгляду даної цивільної справи у зв`язку з необхідністю в особистих поясненнях ОСОБА_1 , про що достовірно відомо позивачу, розгляд справи відкладався за клопотанням позивача, який належним чином був повідомленим про призначення, дату та час розгляду справи, суд приходить до висновку про наявність підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України для залишення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням -без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 260, 353 ЦПК України, суд ,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням залишити без розгляду.

Суд роз`яснює позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення його позову без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Головуючий: Н.І. Гладіч