Справа № 462/5026/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Галайко Н. М.

з участю секретаря судового засідання Любінець В. Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Шищак І. С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 138-р, згідно з яким ПАТ АБ «Укргазбанк» надав ОСОБА_2 кредит для задоволення його споживчих потреб у сумі 47 000,00 доларів США на строк з 27.09.2007 року по 26.09.2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12, 5 % річних, а на прострочену заборгованість - 13, 5 % річних. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27.09.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н. М. за реєстраційним № 7575. У зв`язку з виникненням простроченої заборгованості, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся в суд з вимогою її примусового стягнення. 03.08.2016 року Залізничним районним судом м. Львова - залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24.01.2017 року, ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 22 645, 95 доларів США та 54 574, 97 грн. пені за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року. Добровільно рішення суду не виконано. 22.05.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53997156, за результатами якого виконавчий документ повернуто позивачу постановою від 27.12.2017 року без виконання у зв`язку з відсутністю майна. 23.11.2018 року відкрите виконавче провадження № 57765534, яке триває до сьогодні, в ході якого в погашення заборгованості за відсотками надійшло 245, 27 доларів США (станом на дату розрахунку). Оскільки кредитний договір сторонами не був припинений і продовжує діяти по теперішній час позивач продовжує нараховувати проценти за користувань позичальником кредитними коштами. Таким чином з моменту винесення рішення від 03.08.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором збільшилась за рахунок донарахованих відсотків і станом на 10.04.2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором становить: 32 862,16 доларів США з яких:

-прострочена заборгованість по кредиту - 19 249, 58 дол. США;

-прострочена заборгованість по процентах - 13 612, 58 дол. США.

У зв`язку з виникненням простроченої заборгованості Позивачем на підставі п.3.3 кредитного договору нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення в межах строку позовної давності, який сторонами встановлений в три роки (п. 5.8 кредитного договору), що станом на 10.04.2020 року становить (в еквіваленті за курсом НБУ) 750 368, 43 гривні, з яких:

-пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 457 068, 91 грн.;

-пеня за несвоєчасну сплату процентів - 293 299, 52 грн.

Відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року в сумі 32 862, 16 дол. США та 750 368, 43 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , окрім цього просить з відповідачів стягнути судові витрати.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження (а.с. 55).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 72).

30.11.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Посікіри Р. Р. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній висловив заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 83-87).

11.12.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Посікіра Р. Р. надав письмові пояснення до відзиву у яких зазначив, що 01.08.2015 року сплив строк кредитування за кредитним договором, відтак подання позовної заяви перервало позовну давність (а.с. 97).

Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак 18.01.2021 року представник відповідача адвокат Посікіра Р. Р. подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача (а.с. 103).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

27.09.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 138-р, згідно з яким ПАТ АБ «Укргазбанк» надав ОСОБА_2 кредит для задоволення його споживчих потреб у сумі 47 000,00 доларів США на строк з 27.09.2007 року по 26.09.2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12, 5 % річних, а на прострочену заборгованість - 13, 5 % річних (а.с. 8-12).

27.09.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н. М. за реєстраційним № 7575, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким належить нерухоме майно (по Ѕ частині кожному) (а.с.17) квартира АДРЕСА_1 , яка складається із двох житлових кімнат та кухні, житловою площею 27, 7 кв. м. (загальна площа 49,0 кв. м.) - передали у іпотеку (а.с. 13-16).

Згідно 2.2. Договору за домовленістю сторін, предмет іпотеки оцінено сторонами у 334 000, 00 грн. (а.с. 13).

Також судом встановлено, що Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2016 року у цивільній справі № 462/4732/15 позов задоволено. Ухвалено стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 22645,95 доларів США заборгованості та 54574,97 грн. пені за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року. Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 10074,70 грн. судового збору (а.с. 21-24).

Відтак суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року станом на 10.04.2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором становить: 32 862,16 доларів США з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 19 249, 58 дол. США; прострочена заборгованість по процентах - 13 612, 58 дол. США., окрім цього станом на 10.04.2020 року пеня становить (в еквіваленті за курсом НБУ) 750 368, 43 гривні, з яких: пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 457 068, 91 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 293 299, 52 грн. (а.с. 28-33).

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому предметом доказування є належне виконання умов кредитного договору.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься Постанова старшого державного виконавця Залізничного відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Крилишин Р. М. про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2017 року, якою стверджується, що на підставі Виконавчого листа № 462/4732/15 виданого 28.02.2017 року, якою постановлено відкрити виконавче провадження (ВП № 53997156) про стягнення з ОСОБА_2 боргу: 22 645, 95 дол. США; 54 574, 97 грн. пені за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року та 10 074, 70 грн. судового збору на користь ПАТ «Укргазбанк» (а.с. 34-35).

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Крилишин Р. М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2017 року стверджується, що в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що згідно акту державного виконавця, майно на яке можна звернути стягнення відсутнє (а.с. 36-37).

Постановою державного виконавця Залізничного відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тарабан О. О. про відкриття виконавчого провадження у ВП № 57765534 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу: 22 645, 95 дол. США; 54 574, 97 грн. пені за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року та 10 074, 70 грн. судового збору (а.с. 38-39).

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначив в тому числі про те, що оскільки кредитний договір сторонами не був припинений і продовжує діяти позивач продовжує нараховувати проценти за користування позичальником кредитними коштами.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд приймає до уваги покликання представника відповідача у справі, які зазначені у Відзиві на позовну заяву від 30.11.2020 року та зазначає, що після подання позовної заяви до суду банк втратив право нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками та пені є безпідставними. Строк кредитування за кредитним договором закінчився ще до 03.08.2015 року (відкриття провадження у справі за позовом банку), відтак у позивача припинилося право нарахування процентів, неустойки та інших платежів за кредитним договором.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У постанові Верховного суду у справі за № 6-145цс14 від 24.09.2015 року зазначена така правова позиція: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно п. 12 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ст. 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту.

Умовами ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, іпотекодержатель має право на підставі ч. 2 і 3 ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Також суд зазначає, що згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України).

Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (п. 62, 66 Рішення від 20.12.2007 року у за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом ст. 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.

Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18).

У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 01.07.2015 року, який розглянутий судом по суті, банк перервав строк позовної давності у спорі щодо погашення останнім спірної кредитної заборгованості, а тому при зверненні до суду із позовом у цій справі, але шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк пропустив строк позовної давності.

Щодо поточної заборгованості за процентами по кредиту та пенею, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року справа № 14-10цс18.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також поряд із порукою, за своєю правовою природою акцесорним характером володіє і неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5. ст. 261 ЦК України).

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Оскільки, 01.07.2015 року позивач звернувся до суду (а.с. 98-99) із позовними вимогами про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором до боржника, тому такими діями позивач змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену у договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року (справа № 14-154цс18).

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування поточної заборгованості за процентами по кредиту та пенею.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - слід відмовити повністю, у зв`язку з пропущенням строків позовної давності.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 256, 261, 266, 598, 599, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (, адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1);

Відповідач-1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач-2: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 04.02.2021 року.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: