Справа № 682/2264/21
Провадження № 2/682/936/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Зеленської В.І,

з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Бойка В.Ф.,

представника відповідача - апдвоката Шаповала М.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

26.10.2021 адвокат Бойко В.Ф. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5780 грн 25 коп та витрати на правову допомогу.

У вступному слові представник позивачки - адвокат Бойко В.Ф. пояснив, що ОСОБА_1 тривалий час працювала медичною сестрою в КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради. 02.08.2021 наказом директора КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" позивачка звільнена із займаної посади згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін. На інше місце роботи вона не працевлаштовувалась, підприємницькою діяльністю не займалась. Наказом про звільнення від 02.08.2021 передбачено виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку - 8 календарних днів. Однак, у встановлений законом строк, відповідач не провів повний розрахунок з ОСОБА_1 , заробітну плату за червень, липень та серпень 2021 року та компенсацію за невикористану відпустку не виплатив. Розрахунок з позивачкою було проведено відповідачем лише 02.09.2021 року. Таким чином, строк затримки відповідачем розрахунку по заробітній платі з часу звільнення - з 03.08.2021 р по 02.09.2021 р становить один місяць. За червень та липень 2021 року позивачці виплачено заробітну плату в сумі 11560,50 грн (4392,99+7167,51). Отже, середньомісячний заробіток ОСОБА_1 становить 5780,25 грн (11560,50:2). Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з часу звільнення по день фактичного розрахунку (один місяць) становить 5780,25 грн. Просить позов задовольнити та стягнути витрати за надання правничої допомоги.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що працювала медичною сестрою в КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради. З 11 червня 2021 р перебувала у відпустці та знаходилась за межами України. У серпні 2021 р вирішила звільнитись, тому 02.08.2021 р за допомогою соціального мережі Viber надіслала у відділ кадрів Острозької обласної психіатричної лікарні заяву про звільнення за угодою сторін. Вона знала, що наказ про звільнення був виданий 02.08.2021 р. Проте, наказ про звільнення та т рудова книжка їй вручені не були, належні при звільненні розрахункові кошти та заробтіна плата за червель і липень 2021 р не виплачені. Повернувшись в Україну, в кінці серпня 2021 р вона звернулася в адміністрацію лікарні за розрахунком. Лише 02.09.2021 р на її картковий рахунок надійшли кошти, належні їй при звільненні, від КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради Шаповал М.С. у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до наказу по підприємству № 160 від 24.05.2021 ОСОБА_1 надано частину щорічної відпустки за відпрацьований період на 17 календарних днів з 10.06.2021 по 27.06.2021; щорічну основну відпустку на 24 календарних дні та частину щорічної додаткової відпустки на 12 календарних днів з 28.06.2021 по 03.08.2021. Таким чином, ОСОБА_1 у період з 10.06.21 по 03.08.2021 перебувала у відпустці та з 03.08.2021 була звільнена із займаної посади на підставі поданої нею заяви. Отже, у день звільнення ОСОБА_1 не працювала, перебувала за кордоном і будь - яких вимог про проведення розрахунку підприємству не подавала. Крім цього, у лікарні не було коштів для виплати розрахункових звільненим працівникам. Тому вважає, що відповідач не порушив строки виплати розрахункових коштів при звільненні ОСОБА_1 . Лише 28.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до адміністрації лікарні із заявою про видачу довідки про доходи для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії). Окрім того, 02.09.2021 відповідач провів повний розрахунок з позивачкою ОСОБА_1 . Вважає позов безпідставним та не підтвердженим відповідними доказами, просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовні вимоги і письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цивільним кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що наказом № 236 від 02.08.2021 року по КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою двох сторін 03.08.2021 року згідно з п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України та зазначено про виплату компенсації за невикористану відпустку - 8 календарних днів (а.с.10).

Згідно з довідкою про доходи, виданою КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради, ОСОБА_1 працювала у КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради та займала посаду сестра медична стаціонару відділення № 2. Загальна сума її доходу за період з 01 липня 2020 року по 02 серпня 2021 року становить 89307,30 грн (а.с.11).

Визначений представником позивача середньомісячний заробіток ОСОБА_1 на час звільнення відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати " і становить 5780,25 грн.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника, або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

З листа КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради від 01.12.2021 р № 658, наданого на вимогу суду, вбачається, що відповідно до вимог п. 1 постанови КМУ №318 від 22.04.2005 р та на підставі заяви ОСОБА_1 заробітна плата останній виплачувалась шляхом зарахування коштів на картковий банківський рахунок у Приватбанку (лист додається).

З наведеного вбачається, що позивачка надала згоду на виплату належних їй від роботодаця сум шляхом перерахування коштів на картковий банківський рахунок у Приватбанку. А отже, у відповідача не було перешкод здійснити повний розрахунок із звільненим працівником ОСОБА_1 у день її звільнення.

З виписки по картці/рахунку, належного ОСОБА_2 у Приватбанку вбачається, що відповідач 02 вересня 2021 року перерахував на рахунок ОСОБА_1 кошти, належні позивачці при звільненні, в тому числі заробітну плату та компенсацію зап невикористану відпустку в сумі 13748,43 грн (а.с.12). Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні позивачки становить один місяць: з 02.08.2021 р по 02.09.2021 р.

Представник відповідача визнав, що позивачка зверталася до адміністрації лікарні з вимогою про видачу довідки про доходи лише 28.09.2021 р.

З довідки про доходи ОСОБА_1 у КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради вбачається, що така Довідка була видана їй 28.09.2021 р (а.с.11).

Наведене вказує на те, що 02.09.2021 р позивачка не пред`являла вимогу про виплату їй належних при звільненні сум і відповідач виконав свій обов`язок без такої вимоги.

А отже, у відповідача не було пеорешкод для виконання свого обов`язку щодо виплати належних звільненому працівникові ОСОБА_1 сум в день її звільнення - 03.08.2021 р, хоча вона в цей день і не працювала.

У зв`язку з наведеним суд знаходить заперечення відповідача проти позову необгрунтованими, а позовні вимоги - законними і підставними.

На підставі викладеного суд знаходить, що позов підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в користь держави з відповідача.

Щодо відшкодування позивачці судових витрат, то суд враховує наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача надано суду Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 7 лютого 1997 року (а.с.6), Ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 (а.с.7), Договір про надання правової допомоги від 20 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.8), Додаткову угоду про оплату послуг адвоката (договір від 20.10.2021), згідно з якою ОСОБА_1 погодилась сплатити ОСОБА_3 первісний попередній гонорар в сумі 1000 грн (а.с.9), Акт приймання виконаних робіт (надання правничої допомоги) від 22.10.2021 згідно з яким вартість послуг адвоката Бойко В.Ф. за консультації, збір доказів, підготовку позовної заяви до суду, включаючи друк заяви становить 1500 грн (а.с.13), Акт приймання виконаних робіт (надання правничої допомоги) від 01.12.2021, відповідно до якого вартість наданих послуг щляхом представництва позивачки в суді становить 1125 грн; Прибутковий касовий ордер № 32/21 від 21 жовтня 2021 року про отримання адвокатом Бойко В.Ф. від ОСОБА_1 1500 грн за надання правничої професійної допомоги у справі про стягнення компенсації за затримку розрахунку (а.с.14), Прибутковий касовий ордер № 36/21 від 1 грудня 2021 року про отримання адвокатом Бойко В.Ф. від ОСОБА_1 1125 грн за надання правничої професійної допомоги у справі про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні (а.с.15).

Таким чином, вартість послуг з надання професійної правничої допомоги становить 2625 грн.

Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для позивача.

Представник відповідача не спростував наведене.

Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 141, 263, 265, 273, 274, 279, п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 43, 116, 117 КЗпП України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 5780 грн 25 коп (п`ять тисяч сімсот вісімдесят грн 25 коп) та 2625 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Комунального підприємства "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради на користь держави 908 грн 00 коп судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 5780 грн 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.