Ухвала

30 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 214/1814/15

провадження № 61-18371ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Люсі», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності, стягнення грошової суми, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Люсі», ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про застосування наслідків нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу в розмірі 5 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що 15 жовтня 2010 року між ним та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . До оформлення зазначеного договору він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 123 051,00 грн, але згідно з домовленістю вартість нерухомого майна становила 128 051,00 грн. Недоплачену суму в розмірі 5 000,00 грн ОСОБА_1 обіцяла сплатити до 22 жовтня 2010 року. На його неодноразові звернення щодо повернення боргу відповідачка ухилялася та заперечувала проти його права на витребування цього боргу. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому уточнивши позовні вимоги, просила визнати її добросовісним набувачем нежитлового приміщення загальною площею 116,8 кв. м, вбудовано-прибудованого в перший поверх житлового будинку «А-5» з ганком «а», площею 1,1 кв. м та ганком «а-1» площею 5,0 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , придбаного на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рисіною С. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4116; визнати за нею право власності на зазначене нежитлове приміщення; стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу в розмірі 1 000,00 грн внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона дійсно мала борг перед ОСОБА_2 у розмірі 5 000,00 грн, у свою чергу ОСОБА_2 був винен їй 6 000,00 грн. Взаємний залік вимог, як було домовлено між ними, не було проведено. Оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеними вимогами, то вона має зустрічну вимогу про стягнення 1 000,00 грн як залік взаємних вимог. Вважає, що заявляючи вимогу про стягнення грошових коштів, ОСОБА_2 оспорює її право власності на спірне нежитлове приміщення, також не визнає її права та оспорює Приватне підприємство «Люсі» (далі - ПП «Люсі»). Водночас вона вважає себе добросовісним набувачем, оскільки на час вчинення правочину спірна нерухомість належала ОСОБА_2 на підставі рішення суду, яке у подальшому було скасоване апеляційним судом. Однак на момент укладення правочину нотаріус перевірив наявність у продавця права власності на майно, тому вона не мала підстав для сумнівів, не знала та не могла знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 22 листопада 2016 року позови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єднав в одне провадження з позовом ПП «ЛЮСІ» та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про застосування наслідків нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, який надійшов до суду 29 жовтня 2015 року.

Позивачі за об`єднаним позовом ПП «ЛЮСІ» та ОСОБА_3 , уточнивши позовні вимоги, просили визнати право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за ПП «ЛЮСІ»; застосувати наслідки нікчемного правочину до договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2010 року, вчиненого між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про відчуження (продаж) вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення АДРЕСА_1 шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на це приміщення та витребування його від ОСОБА_1 на користь ПП «ЛЮСІ».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПП «ЛЮСІ» та ОСОБА_3 посилалися на те, що судове рішення згідно з яким право власності на спірне майно визнано за ОСОБА_4 скасоване, а тому укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір є нікчемним, що встановлено рішенням апеляційного суду. Отже ОСОБА_1 є особою, яка заволоділа майном без відповідної правової підстави, тому ПП «ЛЮСІ» має право витребувати належне йому майно від ОСОБА_1 . Крім того, спірне майно було включене до акта опису й арешту майна ПП «ЛЮСІ» від 15 липня 2010 року під час виконання рішення суду щодо стягнення з ПП «ЛЮСІ» на користь ОСОБА_3 319 950,00 грн, тому на час укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , і станом на час його реєстрації існував спір щодо цього майна, оскільки воно виступало забезпеченням виконання судового рішення.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та приєднаному позові ПП «Люсі», ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ПП «Люсі» задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ПП «Люсі, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Поновлено ПП «Люсі» строк звернення до суду з позовом про застосування наслідків нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлове приміщення, загальною площею 116,8 кв. м, вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку «А-5» з ганком «а», площею 1,1 кв. м та ганком «а 1», площею 5,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПП «Люсі». Припинено право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 116,8 кв. м, вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку «А-5» з ганком «а», площею 1,1 кв. м та ганком «а 1», площею 5,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В решті позову відмовлено.

У листопаді 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та змінити судові рішення у відповідності до частини четвертої статті 267 ЦК України.

Як підставу касаційного оскарження рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, заявникзазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц, постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 908/1846/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 645/1545/17, від (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Люсі», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності, стягнення грошової суми, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Люсі», ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про застосування наслідків нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року.

Витребувати з Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області матеріали справи № 214/1814/15.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик