Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4896/21
Номер провадження2/711/2404/21
РІШЕННЯ
03 листопада 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.
при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Сучило А.О. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачем 16.07.2020 за Договором купівлі-продажу квартири, укладеним між ОСОБА_2 та позивачем і нотаріально посвідченим державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А., зареєстрованому в реєстрі за № 1-1879.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 216568413 від 16.07.2020 право власності на квартиру було зареєстровано державним реєстратором, у відповідності до вимог Цивільного кодексу України.
З моменту укладання вказаного вище Договору купівлі-продажу квартири та здійснення повного розрахунку з відповідачем, останній втратив право власності на вказану квартиру, а після здійснення державної реєстрації відбувся перехід права власності на користь позивача, а тому відповідач остаточно втратив статус власника цієї квартири і відповідні правові можливості, а саме: право володіння, право користування, право розпорядження.
Відповідно до п.3.1.4 Розділу 3 Договору купівлі-продажу квартири, відповідач мав виписатися з цієї квартири до 16.08.2020, проте на день подання цього позову відповідач так і не зробив вказаної дії, тобто так і залишається в ній прописаний.
Позивач вказує, що зареєстроване місце проживання відповідача не відповідає його фактичному місцю проживання та порушує права позивача, оскільки факт реєстрації у її квартирі сторонньої особи дає цій особі формальну підставу фіктивно зареєструвати за цією адресою власну господарську діяльність чи взяти кредит в банківській установі, що змусить позивача надавати пояснення колекторським компаніям, а також позивач мусить щомісячно сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що в свою чергу створює позивачу, як власнику вказаної вище квартири, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, т.я. позбавляє позивача права отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію на житлово-комунальні послуги.
Посилаючись на норми ст. 316, 317,319, 321 та 405 ЦК України, позивач просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом позбавлення відповідача права користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а тому звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання позивач та її представник адвокат Сучило А.О. не з`явилися. Проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомленим судовими викликами направленими за зареєстрованим місцем його проживання, проте поштові відправлення повернулися на адресу суду без вручення адресату, що суд вважає належним повідомленням особи.
У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2020р. укладеного між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчений та зареєстрований в реєстрі аз №1-1879 державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А.
Зазначене також вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 216568413 від 16.07.2020.
Як вбачається з листа №1554-01-10 від 19.07.2021 Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 30.08.2006р. по теперішній час.
Крім того, зареєстроване місце проживання відповідача за вказаною вище адресою також підтверджується відомостями відділу реєстрації Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради наданими на запит суду від 08.09.2021.
З Акту опитування сусідів за № 247 від 26.07.2021 засвідченого головою комітету СНМ «Дніпровський» Л.П. Здоровенко, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час (день складання вказаного Акту) не проживає та не з`являється за вказаною адресою, своїх речей у квартирі немає.
Зазначене також підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сім`ї №248 від 26.07.2021 складеною головою комітету СНМ «Дніпровський» Л.П. Здоровенко.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не мешкає за зареєстрованим місцем проживання, особистих речей у квартирі не має, право власності на вказану квартиру ним було втрачено шляхом відчуження вказаної квартири за Договором купівлі-продажу від 16.07.2020.
Окремо слід зазначити, що відповідно до п.3.1.4 Розділу 3 Договору купівлі-продажу квартири, відповідач мав виписатися з цієї квартири до 16.08.2020, проте на день подання цього позову відповідач так і не зробив вказаної дії, тобто так і залишається в ній прописаний, чим в свою чергу, порушує права позивача на розпорядження та користування її власністю.
Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються cт.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-VII401.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як вже було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником вказаної квартири і його право власності припинилося внаслідок відчуження цієї квартири за Договором купівлі-продажу від 16.07.2020 укладеного між ним та позивачем ОСОБА_1 .
Також судом було встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що зареєстроване місце проживання відповідача не відповідає його фактичному місцю проживання та порушує права позивача, оскільки факт реєстрації у її квартирі сторонньої особи дає цій особі формальну підставу фіктивно зареєструвати за цією адресою власну господарську діяльність чи взяти кредит в банківській установі, що змусить позивача надавати пояснення колекторським компаніям, а також позивач мусить щомісячно сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що в свою чергу створює позивачу, як власнику вказаної вище квартири, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, т.я. позбавляє позивача права отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію на житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.2 п.7 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення.
Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 після продажу вказаної квартири, втратив право власності на неї та не є членом сім`ї позивача, проте добровільно не знявся з реєстраційного обліку у квартирі, хоча зазначене було обумовлено сторонами при укладанні Договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2020, цим фактично порушує права позивача на вільне володіння та розпорядження власністю, а тому, суд приходить до висновку, що вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_3 підлягає до задоволення.
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позові вимоги позивача підлягають до задоволення.
Крім того, відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 908грн. в якості відшкодування витрат зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-5, 10-13, 82-89, 141, 263-266, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 391, 405, 598 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-VII401 суд,-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, а саме квартирою АДРЕСА_4 шляхом визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Р. В. Демчик