Справа № 2033/2-1512/11
Провадження № 4-с/645/45/21
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2021 року м. Харків

Фрунзенським районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.

за участю секретаря судового засідання Костенко Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 адвоката Сисоєвої Катерини Миколаївни на дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Власик Вікторії Анатоліївни, боржник ОСОБА_2 ,

встановив:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 , подана через уповноваженого представника адвоката Сисоєвої К.М.., в якій вона просить: визнати дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторії Анатоліївни щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати боржника у виконавчому провадженні № 38292049, протиправними; зобов`язати державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторію Анатоліївну здійснити розрахунок існуючої заборгованості за періодичними платежами по аліментних зобов`язаннях боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 38292049, у відповідності до приписів частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, з 28 серпня 2018 року.

Представник стягувача, адвокат Сисоєва К.М., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та просила скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти задоволення скарги.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлялася у відповідності до положень ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.08.2011 р. за справою № 2-1512/11 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1 200 грн. щомісячно, починаючи з 27.04.2011 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 01.06.2013 р. було відкрито виконавче провадження № 38292049.

09 жовтня 2015 року в зв`язку з досягненням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, на його утримання припинено стягнення аліментів. На сьогодні на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.08.2011 року стягуються аліменти на одну дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Щомісячний розмір аліментів складає 600 грн.

Згідно з відповіддю від 24.09.2021 р. № 118554 державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторією Анатоліївною було складено розрахунок заборгованості по аліментах, в якому зазначено, що борг на 24.09.2021 р. складає 8 400 грн., сума нарахованих аліментів за певний місяць складає 600 грн.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, виховного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року N 037-У11І частину другу статті 182 СК країни викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Згідно з роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення. судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів ? це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом із тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.09.2018 р. №459/2181/17.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 03 липня 2018 року № 2475- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким в частині 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання», який набрав чинності з 28 серпня 2018 року, яким внесені зміни до статті 71 Закону України «По виконавче провадження» щодо повноважень державного виконавця, державний виконавець має самостійно привести виконавчий документ у відповідність до чинного законодавства та здійснити розрахунок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року №632/580/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року № 682/312/18, постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від22.04.2020 року -V 335/3166/14-ц.

За таких обставин, відповідно до частини другої статті 182 СК України зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, але покладає на платника аліментів обов`язок забезпечувати дитину в розмірі, який є не рентнім, ніж мінімальна гарантія, встановлена Законом, а також покладає на виконавця пов`язання здійснювати стягнення аліментів у розмірі не нижчому за гарантований.

Статтею 124 Конституції України визначено, що рішення суду підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, перелік яких не є вичерпним.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на певний рік в Україні встановлюються Законом України «Пpo Державний бюджeт» за поданням Міністерства фінансів.

Крім того, згідно з матеріалами скарги 24.09.2021 р. державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторією Анатоліївною було складено розрахунок заборгованості по аліментах, в якому зазначено, що борг на 24.09.2021 р. складає 8 400 грн., сума нарахованих аліментів за певний місяць складає 600 грн.

Згідно зі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку(доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним і тексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

П.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., зокрема, передбачає, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені страхування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику уразі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи -підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.10,19,77,78,447- 451 ЦПК України, суд, ?

постановив :

Скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 на дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторії Анатоліївни задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторії Анатоліївни щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати боржника у виконавчому провадженні № 38292049 протиправними.

Зобов`язати державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Власик Вікторію Анатоліївну здійснити розрахунок існуючої заборгованості за періодичними платежами по аліментних зобов`язаннях боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 38292049, у відповідності до приписів частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, з 28 серпня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Суддя