Справа № 598/1012/20
провадження № 2/598/171/2021
РІШЕННЯ

іменем України

"03" лютого 2021 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Довбуш М.Ю.

розглянувши в залі суду міста Збаража у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Руслан Вікторович,-

встановив:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. та приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Р.В..

Зокрема, позивач просить визнати виконавчий напис № 6474, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. від 26 грудня 2019 року таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 6474 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» 22331,82 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає скасуванню, оскільки:

1) стягувачем не було надано нотаріусу засвідченої виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

2) розмір самої заборгованості нічим не обгрунтований;

3) нотаріусом вчинено виконавчий напис не на кредитному договорі, а на окремому аркуші;

4) з дня виникнення права вимоги у кредитодавця до позичальника за кредитним договором до дня вчинення нотаріусом виконавчого напису (26.12.2019р.) минуло більше трьох років;

5) ОСОБА_1 ніхто не повідомляв про заборгованість по кредитному договору, відступлення права вимоги по кредитному договору, про укладені договор факторингу, тощо.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи йому було повідомлено належним чином. Відзив на позов не подав.

Треті особи на стороні відповідача, без самостійних вимог, в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи їм було повідомлено належним чином. Пояснень до суду не подали.

Ухвалою від 03 лютого 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, встановив наступні обставини.

Виконавчим написом № 6474, вчиненим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктором Станіславовичем від 26 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АЛАНД» 22031,82грн. заборгованості за кредитним договором №5686/1180DCLRG2PT від 10.04.2015р. укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк», на підставі договору відступлення права вимоги № 02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року (а.с.6).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області від 26.02.2020р. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення вказаної заборгованості (а.с.7).

Розрахунок заборгованості по кредитному договору укладеному між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 відповідачем не було представлено суду, як і будь-яких інших доказів, а тому така заборгованість не може визнаватись безспірною.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналізуючи вказані норми закону можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10 жовтня 2018 року по справі № 405/1015/17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем не доведено та не представлено будь-яких доказів існування безспірної заборгованості ОСОБА_1 ..

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача в користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору та 4000 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката, що підтверджується випискою за рахунками від 09.09.2020р. та актом № 1 обсягу наданої правничої допомоги, врахувавши при цьому те, що представник позивача не був присутнім на жодному судовому засіданні, а тому 1000 грн., вказана у акті, як участь в судових засіданнях, на думку суду, до стягнення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 89, 137, 141, 223, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 6474, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. від 26 грудня 2019 року таким, що не підлягає виконанню щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АЛАНД» 22031,82грн. заборгованості за кредитним договором №5686/1180DCLRG2PT від 10.04.2015р. укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АЛАНД» (адреса: 01033, м.Київ, Саксаганського, 14 офіс 301, ідентифікаційний код 42642578) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: с.Колодне Збаразького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) сплаченого судового збору та 4000 (чотири тисячі гривень) витрат на правничу допомогу адвоката.

Вказане заочне рішення суду може бути переглянуте Збаразьким районним судом за письмовою заявою відповідача, яку слід подати до суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 03 лютого 2021 року.

СУДДЯ А.І.Левків