Справа № 188/1520/21
Провадження № 2/188/581/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Гречко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів.

2. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок чого вона народила сина ОСОБА_3 , однак відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню спільної дитини сторін, маючи таку можливість, і посилаючись на норми статей 79, 80, 180 181 182, 183, 191 Сімейного кодексу (далі СК) України просить суд стягнути аліменти на її користь з відповідача в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для відповідної категорії дітей щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що відповідач приходив до неї і визнавав своє батьківство, вона впевнена, що саме відповідач є батьком дитини і не проти, щоб відповідач провів генетичну експертизу з цього питання.

Стислий виклад позиції відповідача.

3. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, пояснив, що з позивачем вони разом не проживали, тільки зустрічалися, у нього є сумніви, що він є батьком цієї дитини, батьківство він визнає тільки на підставі висновку генетичної експертизи, яку має провести позивач.

Рух справи в суді.

4. Позов подано до суду 01 листопада 2021 року.

5. Провадження у справі відкрито 02 листопада 2021 року.

6. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.12.2021.

Заяви, клопотання.

7. Від сторін заяв і клопотань не надходило.

Інші процесуальні дії у справі.

8. Інші процесуальні дії у справі не здійснювались.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

9. З середини 2012 року сторони перебували у відносинах.

10. Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину: сина ОСОБА_3 , про що 07 лютого 2014 року вчинено актовий запис про народження № 01, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 07.02.2014 виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

У свідоцтві про народження дитини батьком вказаний ОСОБА_4 , матір`ю - позивач ОСОБА_1 . Відповідач відмовився звертатися до органів реєстрації актів цивільного стану із спільною з матір`ю дитини заявою про запис його батьком дитини, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень зроблено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою.

11. Відповідач не визнає себе батьком ОСОБА_3 , не надає матеріальної допомоги на його утримання.

12.Відсутнє судове рішення про визнання відповідача батьком цієї дитини. 13. Зазначені факти визнані сторонами.

Мотивована оцінка доводів учасників справи.

14. Отже, позивач не надала доказів, що відповідач є батьком її дитини -

сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і відповідач цю обставину не визнав.

Не визнані права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

15. Відповідач не надає утримання на малолітнього сина позивача, яка потребує матеріальної допомоги, маючи можливість таку матеріальну допомогу надавати.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

16. Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

17. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

18. У частинах 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами батьків.

19. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки батька ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Юридичний статус матері чи батька особа набуває лише в разі, якщо у актовому записі про народження дитини будуть вказані відповідні відомості саме про цю особу, за результатами чого видається свідоцтво про народження дитини.

20. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

У ч.1 ст.126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 128 СК України передбачено таке:

1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Саме так було здійснено запис про народження дитини позивача.

Висновок суду по суті позову.

21. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, батьківство відповідача щодо дитини може бути визнане за рішенням суду відповідно до вимог статті 128 СК України.

Для цього матері дитини слід було звернутися до суду з позовною заявою про визнання батьківства.

22. Приймаючи до уваги, що у свідоцтві про народження дитини запис про її батька було зроблено за вказівкою матері, відповідач себе батьком дитини не визнав, судове рішення про визнання його батьком відсутнє, права у позивача на звернення до суду про стягнення аліментів з відповідача, якого позивач вважає біологічним батьком дитини, не виникло, тому позовна вимога про стягнення аліментів є не обґрунтованою і у позові слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

28. Позивача відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

29. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відмову у позові, судовий збір зі сторін не стягується.

Інших судових витрат у сторін немає.

Резолютивна частина рішення.

30. На підставі викладеного, ст.ст. 121, 125, 135 СК України, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354 України, суд

ВИРІШИВ:

31. У позові ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів відмовити.

32. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

33. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

34. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

35. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя П. О. Бурда