ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Херсон

справа № 653/2073/20

провадження № 22-ц/819/1057/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарАвтонагова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2021 року у складі судді Берлімової Ю.Г. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 05 квітня 2011 року відповідачка підписала заяву б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого угодою ліміту, а остання своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 02 червня 2020 року становить 19 792,72 грн, із яких: 12 756,60 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 756,60 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5617,42 грн заборгованість за простроченими відсотками; 500 грн - штраф (фіксована частина), 918,70 грн - штраф ( процентна складова).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 квітня 2011 року у розмірі 19 792, 72 грн, що складається із заборгованості за тілом кредитом - 12756 грн. 60 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 5617 грн. 42 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) 918 грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити банку у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції посилався на кредитний договір від 05.04.2011 року б/н; анкету-заяву підписану відповідачем; «Умови та правила надання банківських послуг»; довідку. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови та правила надання банківських послуг вона розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що надані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані їй Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із нею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також не дотримано вимог передбачених ч.2 ст. 11 Закону № 1023- XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, посилаючись на правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Письмовий відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 квітня 2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно із вказаною анкетою-заявою ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитку «Універсальна» та погодилася, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

У анкеті-заяві міститься підпис ОСОБА_1 як позичальника та відмітка про те, що вона ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, погоджується з ними.

До заяви позичальника банк додав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку.

Довідка про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_1 містить інформацію про те, що базова процентна ставка за використання кредитних коштів встановлена у розмірі 2,5% на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360днів у році). Розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітний період) визначений у розмірі 7% заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, слідуючого за звітним.

Довідка про умови кредитування передбачає сплату штрафу при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, в розмірі 500 грн+5% від суми позову.

Згідно довідки було надано наступні кредитні картки: 05.04.2011 року картку № НОМЕР_1 із терміном дії до січня 2015 року, 30.01.2013 року № НОМЕР_2 терміном дії до січня 2017 року, 01.02.2016 року № НОМЕР_3 з терміном дії до травня 2019 року та 26.04.2017 року № НОМЕР_4 з терміном дії до березня 2021 року.

В довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта зазначено про збільшення кредитного ліміту на рівні 6000.

До кредитного договору банк додав Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, який не містить підпису позичальника.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, розмір якої станом на 02 червня 2020 року становить 19 792,72 грн, із яких: 12 756,60 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 756,60 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5617,42 грн заборгованість за простроченими відсотками; 500 грн - штраф (фіксована частина), 918,70 грн - штраф ( процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам та штрафами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.04.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15.07.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, їх не можна брати до уваги.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Звертаючись до суду з даним позовом АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з відповідачки заборгованість по тілу кредиту в сумі 12 756,60 грн та заборгованість за простроченими відсотками 5617,42 грн, заборгованість за штрафом (фіксована частина) у розмірі 500 грн, штраф ( процентна складова) у розмірі 918,70 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту, то колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2011 року ОСОБА_1 була підписана заява про отримання кредитної карти «Універсальна».

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що встановлений кредитний ліміт змінювався за ініціативою Банку, починаючи із 05.04.2011 р. та становив 500 грн., з 05.04.2011 року зменшений до 300 грн, з 25.05.2011 року збільшений до 600 грн, з 03.06.2011 року збільшений до 2700 грн, з 23.03.2013 року зменшений до 2 510 грн, з 24.05.2013 року зменшений до 2 320 грн, з 24.10.2013 року збільшений до 4000 грн, з 31.05.2014 року збільшений до 5000 грн, з 21.07.2015 року зменшений до 4 740 грн. з 14.03.2016 року до 6000 грн, з 16.05.2019 року зменшений до 0,00 грн. (а.с.28).

Згідно банківської виписки розрахунку заборгованості, що згідно Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012р. № 578/5 має статус первинного документу і надана позивачем як письмовий доказ на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із позичальника, ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, знімала готівку, перераховувала кошти. Також вона вносила грошові кошти на погашення заборгованості.

Оскільки матеріали справи не містять доказів про повернення ОСОБА_1 в добровільному порядку Банку суми отриманих коштів, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в сумі 12 756,60 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом в розмірі 5 617,42 грн колегія суддів зазначає наступне.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк» включено нараховані відсотки за завищеною процентною ставкою (з 05.04.2011 по 29.08.2014 30%; з 01.09.2014 по 31.03.2015 34,8%; з 01.04.2015 по 31.05.2015 43,2%, яку не було встановлено ані в заяві про отримання кредитної картки від 05.04.2011, ані в довідці про умови кредитування від 05.04.2011р, що були підписані ОСОБА_1 .

Враховуючи, що Банк не мав права в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості по відсоткам у розмірі 5 617,42 грн, яка обчислена за завищеною відсотковою ставкою, підлягає перерахунку виходячи з відсоткової ставки 30%, що становить 4012,14 грн.

Підлягає зменшенню розмір штрафу ( процентна складова) з 918,70 грн. до 838,44 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 18 107,18 грн.. який складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 12 756,60 грн та заборгованість за простроченими відсотками 4012,14 грн. грн, заборгованість за штрафом (фіксована частина) у розмірі 500 грн, штраф ( процентна складова) у розмірі 838,44 грн. і відповідачкою належними та допустимим доказами не спростований.

Згідно п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на встановлені у ході апеляційного розгляду справи обставини, рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 08.02.2021 року слід змінити, зменшивши розмір стягнутої судом заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» з 19 792,72 грн до 18 107,18 грн, судовий збір сплачений при подачі позовної заяви з 2102 грн до 1912,82 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2021 року змінити, зменшити розмір стягнутої із ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», який знаходиться в м. Києві, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2011 року з 19 792,72 грн до 18 107,18 грн..

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», який знаходиться в м. Києві, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, судового збору з 2102 грн до 1912,82 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 02 грудня 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна