Провадження № 22-ц/812/360/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2021 року м. Миколаїв

справа № 468/1361/20-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на повнолітнього сина

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 24 грудня 2020 року суддею Янчук С.В. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та додаткових витрат.

Позивачка зазначала, що ОСОБА_2 є батьком їх сина ОСОБА_3 , 2002 року народження. Син навчається на другому курсі денної форми навчання в Українськиій медичній стоматологічній академії в м. Полтава, не має джерел доходів та знаходиться на її утриманні. Утримання сина полягає в оплаті за наймане житло, харчування, проїзд, забезпечення одягом та інші необхідні потреби. Крім того, вона оплачує навчання сина, що складає 30 000 грн. на рік. ОСОБА_2 як батько матеріальної допомоги не надає.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 потребує допомоги батьків, а відповідач спроможний надавати утримання, бо отримує заробітну плату та військову пенсію, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату за навчання по контракту у твердій грошовій сумі 1 250 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав в розмірі 1/6 частки доходів, посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи, має на утриманні сім`ю, яка складається із дружини та доньки ОСОБА_4 , 2006 року народження. Також він утримує батьків, які є особами похилого віку. Відповідач вважає вимоги позивачки щодо оплати додаткових витрат, як оплату вартості навчання, недоведеними та безпідставними.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначила, що обставини, на які посилається відповідач, є такими, що не можуть впливати ані на обов`язок утримувати сина на час навчання, ані на розмір аліментів.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на повнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином 23-х річного віку за умови продовження навчання, починаючи з 18 вересня 2020 року до часу закінчення навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати за оплату за навчання по контракту в твердій грошовій сумі 1250 гривень. Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 840, 80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частки його доходів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 з 18 вересня 2020 року і до часу закінчення навчання, за умов безперервності, та в строк до 5 червня 2024 року. Апелянт наголошував на тому, що позивачка не довела свої доходи, потребу сина в утриманні, та не надала докази своїх витрат на наймане житло, навчання тощо. Стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина відповідач вважав безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, спростовувала неспроможність відповідача утримувати сина, недоведеність тих обставин, на які той посилався, а також виклала власне тлумачення та підстави стягнення аліментів та додаткових витрат та утримання сина. Обмеження періоду сплати аліментів строком навчання у конкретному вищому закладі ОСОБА_1 вважала безпідставним.

Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд виходив з встановлення таких фактів як потреба повнолітнього сина в утриманні батьків, спроможності відповідача надавати утримання, а також доведення позивачкою додаткових витрат на повнолітнього сина, тобто підстав, передбачених як статтею 199 СК для стягнення аліментів на період навчання сина, так і статтей 185 СК щодо участі батьків у додаткових витратах на утримання.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

До того ж з резолютивної частини судового рішення не вбачається, має обов`язок ОСОБА_2 щодо сплати 1250 грн. додаткових витрат щомісячний або одноразовий характер.

Так, спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства.

Статтею 199 СК передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Так, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу (пункт 2 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів")

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно зі статтею 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.4)

ОСОБА_3 навчається на денному відділенні Української медичної стоматологічної академії в м. Полтава (2 курс) (а.с.5-7).

Термін закінчення навчання червень 2024 рік (а.с.6).

Відомостей про наявність у ОСОБА_3 джерел доходів справа не містить.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 на період навчання потребує матеріальної підтримки батьків відповідає обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 працює у Баштанській райдержадміністрації. Річний дохід за місцем роботи складає 112 457,78 грн. (а.с.31).

Крім того, ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 6 915 грн. щомісячно (а.с.18).

Середньомісячний дохід відповідача складає 16287,90 грн.

Отже, висновок суду про те, що відповідач ОСОБА_2 спроможний надавати утримання сину на період його навчання відповідає обставинам справи та є обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції, апеляційний суд враховує відповідно до вимог статті 182 СК враховує той факт, що ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи (а.с.32,33), періодично проходить лікування (а.с.34-39), що потребує додаткових витрат.

Крім того, ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).

Ці обставини мають бути враховані при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина.

При цьому апеляційний суд враховує, що аліменти в розмірі 1/6 частки середньомісячного доходу відповідача (16 287,9 грн.) будуть складати приблизно 2714,5 грн.

За умови рівних обов`язків обох батьків щодо утримання сина дохід отримувача аліментів ОСОБА_3 буде дорівнювати 5429 грн., що значно перевищує встановлений прожитковий мінімум на одну особу (2189 грн.) та може забезпечити вкрай необхідні потреби сина на час навчання.

Розмір утримання, визначений судом (1/4 частки), з урахуванням всіх обставин, викладених вище, призведе до того, що доходи отримувача (приблизно 8143,5) будуть рівними з залишком доходів платника, що залишились після виконання ним обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини та повнолітнього сина.

Тому апеляційний суд вважає, що пропорційним та відповідним меті встановлення буде утримання в розмірі, який є необхідним для забезпечення життєдіяльності в розмірі 1/6 частки доходів ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на повнолітнього сина підлягає зміні.

При цьому суд не може погодитись з твердженням апелянта про те, що обов`язок щодо утримання має існувати за умови безперервності навчання і саме у певному навчальному закладі.

Таких умов стаття 199 СК не передбачає, а з її змісту вбачається, що такий обов`язок пов`язано лише з фактом навчання, незалежно від певного навчального закладу.

Оскільки умови наявності права на утримання повнолітнім сином (донькою) передбачені законом, окреме уточнення в резолютивній частині рішення періоду є зайвим.

Не можна погодитись з судовим рішенням і в частині стягнення на утримання повнолітнього сина додаткових витрат за статтею 185 СК.

Так, відповідно до норм сімейного законодавства умови утримання неповнолітніх дітей (статті 180-197 СК) не є тотожними умовам утримання повнолітніх сина, доньки (статті 198-201 СК).

Відповідно до статті 201 СК до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються окремі норми, що регулюють права неповнолітніх дітей, а саме статті 187, 189-192, 194-197 СК.

Але правила статті 185 СК щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до обов`язків утримання повнолітніх дочки, сина не застосовуються.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17.

Отже судове рішення в частині покладення на ОСОБА_2 обов`язку щодо сплати додаткових витрат на сина підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині вимог.

Керуючись статями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року в частині стягнення аліментів змінити, зменшити стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 аліментів з ј частки до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно.

Рішення суду в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 1250 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

-------------------------

Повну постанову складено 4 лютого 2021 року