РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

23 листопада 2021 рокуСправа №451/1415/21
Провадження № 2/451/776/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Ференс І.І.

Справа №451/1415/21

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

15.09.2021 року ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Лопатинської селищної ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама Позивача - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , у відомостях про батьків зазначено, що батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_3 . 07 грудня 1954 року було зареєстровано шлюб Лопатинською селищною радою Львівської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині « ОСОБА_7 ». Згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області про розірвання шлюбу від 18.08.1973 року, після розірвання шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_8 ». ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Лопатин, Лопатинського району Львівської області, Батько - ОСОБА_6 та мати - ОСОБА_10 . ОСОБА_11 та ОСОБА_9 одружилися 07 січня 1977 року. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку та дружині « ОСОБА_12 ». ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня смерті була зареєстрована і проживала в с. Увин Радехівського району Львівської області. На день смерті разом із померлою були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4 - дочка. Згідно дублікату Заповіту від 06.02.1992 року посвідченого секретарем виконкому Увинської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області Березюком Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1 вбачається, що « ОСОБА_3 , що мешкала в с. Увин Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і взагалі все те що буде мені належати на день смерті і нащо я маю за законом право, заповідаю своїй дочці ОСОБА_4 ». Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася а жоден документ про отримання спадкового майна не видавався. Після смерті матері - ОСОБА_3 спадщину фактично прийняла її дочка ОСОБА_4 , шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном (Фактичне прийняття спадщини), однак не встигла переоформити спадщини та отримати документи на спадкове майно. ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 одна. Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрита спадкова справа № 36641653, видано свідоцтво про право на спадщину №54908821 від 20.08.2013 року на Спадкоємця - ОСОБА_1 , яка є дочкою спадкодавця та являється спадкоємцем першої черги. Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишилась спадщина (відкрилась спадщина) окрім вищезазначеного майна також у вигляді наступного майна, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2450 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089145 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3182 від 24 грудня 1999 року, який належить матері спадкодавця - ОСОБА_3 . Спадкодавець - ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті її матері - ОСОБА_3 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), однак не встигла переоформити спадщину та отримати документи на спадкове майно. Позивач - ОСОБА_1 , як особа, яка частково прийняла спадщину надалі продовжує розпоряджається іншим спадковим майном, а саме земельними ділянками згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089145 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3182 від 24 грудня 1999 року. Звернувшись до Державного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу, з метою отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно згідно вищезазначеного Державного акту, однак Державним нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089145 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3182 від 24 грудня 1999 року виданий після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у Позивача відсутній оригінал вищезазначеного Державного акту на землю. Оскільки, Позивач не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку, у Позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :04:000:0133 загальною площею 2, 0198 га, земельну ділянку кадастровий номер: :04:000:1133 загальною площею 0,8877 га, та земельну ділянку кадастровий номер: :02:000:2135 загальною площею 0,3375 га, в порядку спадкування після смерті мами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та належали на праві приватної власності її мамі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №089145, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3182 від 24 грудня 1999 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 17.09.2021 р. позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

Ухвалою судді від 05.10.2021 р. цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

25.10.2021 р., 09.11.2021 р. та 23.11.2021 р. підготовче засідання відкладено для витребування спадкової справи.

23.11.2021 р. від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Просить задовольнити позовні вимоги (а.с.50).

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просять суд розглядати справу без участі представника. Позов визнають. (а.с.45).

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба Позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від «06» липня 2000 р. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама Позивача - ОСОБА_4 у віці 65 років, про що в книзі реєстрації смертей 06.07.2000 року зроблено відповідний актовий запис № 7 (а.с.12).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно від 17 квітня 2018 року вбачається, що під актовим записом № 08 від 17 червня 1935 року у Церкві села Увин, Радехівського району Львівської області зазначені відомості про народження дитини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 . У відомостях про батьків зазначено, що батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 26 серпня 2021 року, вбачається, що 07 грудня 1954 року було зареєстровано шлюб Лопатинською селищною радою Львівської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис за № 24. Після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині ОСОБА_7 . Згідно відомостей про розірвання шлюбу вбачається, що на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області про розірвання шлюбу від 18.08.1973 року справа №2-63, було здійснено актовий запис про розірвання шлюбу № 27 від 23 жовтня 1973 року. Після розірвання шлюбу дружина отримала прізвище - ОСОБА_8 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26 травня 1955 року виданого Лопатинським Райбюро ЗАГС Львівської області вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Лопатин, Лопатинського району Львівської області про, що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14 травня 1955 року зроблено відповідний запис за № 30. Батько - ОСОБА_6 та мати - ОСОБА_10 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 05.09.2003 року виданого повторно Радехівським відділом РАГС Львівської області вбачається, що ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) одружилися 07 січня 1977 року про що зроблено відповідний актовий запис №01 Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку та дружині « ОСОБА_12 » (а.с.16).

Згідно довідки № 180 від 16.04.2021 року виданої старостою сіл Куликів, Корчівка, Волиця-Барилова, Барилів, Увин Лопатинської селищної ради Львівської області про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня смерті була зареєстрована і проживала в с. Увин Радехівського району Львівської області. На день смерті разом із померлою були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4 дочка (а.с.17).

Відповідно до дублікату Заповіту від 06.02.1992 року посвідченого секретарем виконкому Увинської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області Березюком Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1 вбачається, що « ОСОБА_3 , що мешкала в с. Увин Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і взагалі все те що буде мені належати на день смерті і нащо я маю за законом право, заповідаю своїй дочці ОСОБА_4 » (а.с.18).

Згідно витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66235030 від 01.09.2021 року, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася а жоден документ про отримання спадкового майна не видавався (а.с.19).

Відповідно до довідки № 137 від 19.11.2020 року виданої виконавчим комітетом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області про те, що ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 одна (а.с.20).

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 34896304 від 20.08.2013 року виданого Радехівського державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті Спадкодавця - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрита спадкова справа № 36641653. Видано свідоцтво про право на спадщину №54908821 від 20.08.2013 року на Спадкоємця - ОСОБА_1 , яка є дочкою спадкодавця та являється спадкоємцем першої черги (а.с.21).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089145 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3182 від 24 грудня 1999 року, вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 2,0198 гектарів; земельна ділянка загальною площею 0,8877 гектарів; земельна ділянка загально площею 0,3375 гектарів (а.с.22).

Відповідно до листа-відмови №353/01-16 від 01 вересня 2021 року виданого Радехівською державною нотаріальною конторою вбачається, що «видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області і належить гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 немає підстав, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ЛВ №089145, виданий відповідно до Рішення VIII сесії III демократичного скликання Радехівської Ради народних депутатів від 19 жовтня 1999 року, зареєстрований 24 грудня 1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності па землю за № 3182, тобто після її смерті, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю» (а.с.26).

На підтвердження факту користування ОСОБА_3 спірними земельними ділянками за життя до суду надано витяг з книги реєстрації сертифікатів на право на землю (а.с.38), рішення Радехівської районної ради Львівської області від 19.10.1999 р. про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю в с. Увин (а.с.39), список осіб, які мають право на земельну частку пай (а.с.40-41).

Як видно із копії спадкової справи №202/2005, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадщину після її смерті у порядку спадкування за заповітом прийняла дочка ОСОБА_1 позивач у справі, про що її видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.51-83).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Порядку, виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже з часу прийняття рішення VIII сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської ради народних депутатів від 19.10.1999 р. про передачу у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_3 земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні з відповідним цільовим призначенням, ця земельна ділянка вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже спадкова трансмісія передбачає перехід права спадкування (прийняття або відмова від прийняття) від померлого до його власних спадкоємців.

Судом встановлено, що спадщина померлої ОСОБА_3 складається, зокрема із спірної земельної ділянки площею 2,0198 га, 0,8877 га та 0,3375 га. Спадкодавець ОСОБА_4 після смерті мами ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину прийняла, проте за життя належним чином не оформила спадкових прав. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла її дочка, позивач у справі ОСОБА_1 , проте оформити спадщини на вказану земельну ділянку не може, оскільки державний акт виданий після смерті власника земельної ділянки, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

На підставі ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :04:000:0133 загальною площею 2, 0198 га, земельну ділянку кадастровий номер: :04:000:1133 загальною площею 0,8877 га, та земельну ділянку кадастровий номер: :02:000:2135 загальною площею 0,3375 га, в порядку спадкування після смерті мами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та належали на праві приватної власності її мамі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №089145, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3182 від 24 грудня 1999 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Лопатинська селищна рада Львівської області, , адреса: вул. Центральна,12 смт. Лопатин 80261.

Повний текст рішення складено 02.12.2021 р.

ГоловуючийПатинок О. П.