Ухвала

02 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 275/706/20

провадження № 61-470ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня

2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 грудня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Брусилів» про розірвання договору емфітевзису,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Брусилів» (далі - ТОВ «Агрофірма Брусилів») та просила розірвати договір, укладений 27 вересня 2018 року між нею та ТОВ «Агрофірма Брусилів», про встановлення емфітевзису на земельну ділянку, площею 5,4004 га, кадастровий номер :02:000:0035, яка належить їй на право власності.

В обґрунтування позову зазначала, що ТОВ «Агрофірма Брусилів» не виконало умови договору та не внесло плату за користування переданою земельною ділянкою у розмірі 80 000 грн. При цьому вона заперечувала дійсність акту прийому-передачі земельної ділянки від 27 вересня 2018 року, згідно якого ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Агрофірма Брусилів» прийняло у користування вищевказану земельну ділянку, ТОВ «Агрофірма Брусилів» сплатило, а ОСОБА_1 отримала 80 000 грн (вартість емфітевтичного права з урахуванням всіх податків), 14 400 грн (ПДФО в розмірі 18 %),

1 200 грн (військовий збір 1,5 %). Також позивач вказувала, що копії реєстрів від 01 жовтня 2018 року та 02 жовтня 2018 року, згідно яких ТОВ «Агрофірма Брусилів» видало кошти з призначенням «оренда земельних паїв за договором емфітевзису ОСОБА_1 » у розмірах 50 000 грн та 14 400 грн, видатковий касовий ордер б/н від 01 жовтня 2018 року про видачу

ОСОБА_1 64 400 грн згідно договору емфітевзису не підтверджують факт сплати їй грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_1 зазначала, що несплата ТОВ «Агрофірма Брусилів» грошових коштів за договором емфітевзису є підставою для розірвання договору між сторонами.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області

від 02 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року залишено без змін.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження,

оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Згідно пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 липня 2020 року встановлено, що згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог

статті 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у цій справі є вимоги про розірвання договору емфітевзису. При цьому плата за користування земельною ділянкою за оспорюваним договором становить 80 000 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Разом з цим, зазначена справа є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2

частини шостої статті 19 ЦПК України.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що суд першої інстанції відніс указану справу до категорії малозначних помилково.

У постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам

статті 274, 279 ЦПК України. При цьому, позивач та її представник не були обмежені у користуванні правами, визначеними статтями 43, 49 ЦПК України.

Також судами встановлено, що передача емфітевтичного права відбулася за 80 000 грн з урахуванням всіх обов`язкових платежів (ПДФО в розмірі 18 % - 14 400 грн, військовий збір 1,5 % - 1 200 грн), які ОСОБА_1 отримала при підписанні договору у повній сумі, за весь період емфітевтичного права.

Зазначене підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки

від 27 вересня 2018 року, копіями реєстрів від 01 жовтня 2018 року та

02 жовтня 2018 року, згідно яких відповідачем видано кошти з призначенням «оренда земельних паїв за договом емфітевзису ОСОБА_1 » у сумах

50 000 грн та 14 400 грн, та видатковим касовим ордером б/н від 01 жовтня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 видано 64 400 грн за договором емфітевзису. На вказаному ордері в графі «підпис одержувача» наявний підпис, в реквізитах паспорта одержувача коштів зазначено паспортні дані позивачки.

З урахуванням майнового критерію та критерію складності, указана справа може бути віднесена до категорії малозначних.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Брусилів» про розірвання договору емфітевзису - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович