Справа № 591/8369/20
Провадження № 4-с/591/12/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Терещенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/8369/20 за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Сумський національний аграрний університет на постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ляшенко Любові Вікторівни про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою в порядку судового контролю за виконанням судового рішення.

В обґрунтування скарги зазначила, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року з неї на користь Сумського національного аграрного університету стягнуто заборгованість за угодою про надання кредиту у розмірі 18373 грн 19 коп. та 1921 грн витрат зі сплати судового збору. На виконання вказаного заочного рішення був виданий виконавчий лист. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного заочного рішення відкрите постановою державного виконавця від 24 жовтня 2019 року.

Зазначає, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана їй за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як зауважила боржник, ще з 2015 року вона за вказаною адресою не проживає, так як після закінчення навчання знялась з реєстрації за цією адресою та згідно з паспортними даними реєстрацією її місця проживання є АДРЕСА_2 .

Посилаючись на вказані обставини та на обставини того, що починаючи з 24 жовтня 2019 року державний виконавець не довів до неї постанови про відкриття виконавчого провадження, боржник просить суд поновити їй строк для звернення до суду зі скаргою та визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ляшенко Любові Вікторівни від 24 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60416624 з примусового виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року про стягнення з неї на користь Сумського національного аграрного університету заборгованості за угодою про надання кредиту у розмірі 18373 грн 19 коп. та 1921 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2020 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для подання скарги та призначено справу до судового розгляду на 15 січня 2021 року на 10-годину 30 хв.

12 січня 2021 року Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) подав письмове заперечення на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому, суб`єкт оскарження зауважив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 24 жовтня 2019 року була направлена боржнику за адресою, яка була зазначена у виконавчому листі № 591/2737/19 та у заяві стягувача.

15 січня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 29 січня 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення боржника про дату, час і місце розгляду даної справи, а також за клопотанням державного виконавця про відкладення судового засідання.

В зазначене судове засідання боржник ОСОБА_1 , представник стягувача Сумського національного аграрного університету та державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ляшенко Л.В. не з`явились, подали письмові заяви про розгляд скарги без їхньої участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 з 27 квітня 2005 року по 12 серпня 2005 року була зареєстрована адресою: АДРЕСА_3 . 12 серпня 2005 року її було знято з реєстрації за вказаною адресою, а з 17 серпня 2005 року вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3-4).

На примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 60416624, у якому ОСОБА_1 є боржником.

24 жовтня 2019 року державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ляшенко Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 591/2737/19, виданого 24 вересня 2019 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету заборгованості за угодою про надання кредиту у розмірі 18373 грн 19 коп. та 1921 грн витрат зі сплати судового збору (а.с. 4, на звороті).

У виконавчому листі, виданому на виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету заборгованості за угодою про надання кредиту у розмірі 18373 грн 19 коп. та 1921 грн витрат зі сплати судового збору вказано адресу місця проживання боржника: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Таку ж адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 зазначено і у заяві Сумського національного аграрного університету про примусове виконання рішення (а.с. 36).

Листом від 24 жовтня 2019 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 жовтня 2019 року була направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 вказаного Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 цього ж Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною четвертою статті 4 вказаного Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).

Відповідно до частини першої статті 24 цього Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

На підставі частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє дійти висновку, що орган державної виконавчої служби приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року №580/3311/19.

Таким чином, державний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби.

За змістом частини першої статті Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи.

Варто зауважити, що законодавець, визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття «місце проживання» та «місце перебування», під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Оскільки за приписами частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, то законодавець розрізняє поняття «місце проживання», «місце перебування» і «місце реєстрації».

Отже, визначальне значення для визначення місце виконання рішення має саме місце проживання/перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

На підставі частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виходячи із системного тлумачення частини першої статті 4, частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі має бути зазначено адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться у межах виконавчого округу приватного виконавця. Саме за зазначеною у виконавчому документі адресою державний виконавець в силу положень частини першої статті 28 цього Закону зобов`язаний надіслати, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, положення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють імперативний обов`язок державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у державного виконавця при визначенні адреси боржника.

Такий висновок про необхідність направлення постанов про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 серпня 2020 року в справі № 520/9978/18 (пункти 52-53), від 08 квітня 2020 року в справі № 804/6996/17 (пункт 39).

Отже, при надходженні виконавчого документа державний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи.

У випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, тобто якщо адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), що вказана у виконавчому документі, або місцезнаходження майна боржника не знаходиться в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, державний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання відповідно до приписів пункту 10 частини четвертої України «Про виконавче провадження».

Якщо ж виконавчий документ пред`явлено до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення обов`язково додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (абзац 4 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5).

Таким чином, ураховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення питання за поданою скаргою залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання державним виконавцем інших вимог Закону України «Про виконавче провадження», є правомірним.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, ураховуючи обставини того, що у пред`явленому стягувачем до виконання виконавчому листі № 591/2737/19, виданого 24 вересня 2019 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь Сумського національного аграрного університету заборгованості за угодою про надання кредиту у розмірі 18373 грн 19 коп. та 1921 грн витрат зі сплати судового збору вказана адреса місця проживання боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , що знаходиться на території, на яку поширюється компетенція Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а інших даних щодо місця проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника стягувач у заяві про примусове виконання рішення не вказав, тому правомірним є винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 жовтня 2019 року та направлення копії вказаної постанови боржнику за адресою, вказаною у виконавчому листі.

Отже, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: Сумський національний аграрний університет на постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ляшенко Любові Вікторівни про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.

Суддя А.С. Северинова