РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчука О.Б.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Яна Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з серпня 2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що з 06 серпня 1996 року та до моменту смерті його матері - ОСОБА_3 , вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, з серпня 2018 року у вказаній квартирі він проживав разом зі своєю сім`єю, оскільки його мати - ОСОБА_3 , з огляду на її похилий вік та стан здоров`я потребувала стороннього догляду.

Після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, враховуючи факт спільного проживання з матір`ю на момент її смерті, вважав, що прийняв спадщину.

Однак, в подальшому приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Я.М. повідомила про неможливість видачі йому свідоцтва на спадщину, оскільки він та його покійна матір були зареєстровані за різними адресами. При цьому, приватний нотаріус рекомендувала заявнику звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання з матір`ю. З огляду на вказане, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою, до якої долучає письмові докази та просить допитати свідків з метою встановлення відповідного юридичного факту.

В судовому засіданні заявник заявник та його представник ОСОБА_2 заяву підтримали та просять її задоволити.

Заінтересованої особи Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Я.М. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заінтересованої особи, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону.

Заслухавши думку заявника та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1971 року (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області 26 листопада 2019 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно. Зокрема, на момент смерті ОСОБА_3 у власності останньої перебували земельна ділянка з кадастровим № :04:002:0284, що знаходиться на території садового товариства «Західне» масиву «Західний-1» № 433 Новоукраїнської сільської ради, а також дві квартири, - АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

З 06 серпня 1996 року та до моменту смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-17).

Натомість, заявник - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 8).

Як вказує заявник, з серпня 2018 року він проживав разом з матір`ю, у зв`язку з чим протягом шестимісячного строку з дня її смерті не звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Однак, в подальшому приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінською Я.М. було усно відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він та його покійна матір були зареєстровані за різними адресами.

З огляду на вищевикладене, суд зауважує, що цивільні правовідносини в сфері спадкування регулюються Книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2007 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також передбачено, що відповідно до частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, частинами першою, другою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З метою встановлення обставин щодо спільного проживання ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_3 судом були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом заявника та відповідно, сином покійної ОСОБА_3 . Вказав, що в серпні 2018 року його брат переїхав жити до їхньої матері, бо в неї був поганий стан здоров`я. Також свідок повідомив, що його брат, проживаючи разом з матір`ю, купував для неї за власні кошти продукти харчування, ліки, одяг та інше. Крім того, як зазначив свідок, ОСОБА_1 допомагав покійній ОСОБА_3 сплачувати комунальні послуги. Також повідомив, що не має жодних претензій до заявника з приводу того, що останній успадкує після смерті їхньої матері усе належне їй майно.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є близьким другом сім`ї заявника. Вказав, що в серпні 2018 року ОСОБА_1 почав проживати разом зі своєю матір`ю в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Як зазначив свідок, він неодноразово був в гостях у заявника у вказаній квартирі. Також вказав, що ОСОБА_1 здійснював догляд за своєю матір`ю - ОСОБА_3 , купував їй продукти, оплачував лікування та комунальні послуги.

Також з наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що з серпня 2018 року заявник та його покійна матір спільно оплачували надані комунальні послуги по належній ОСОБА_3 квартирі.

Так, з банківського рахунку дружини заявника ОСОБА_6 , здійснювалася сплата за надані комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_3 , що стверджується наявними у справі копіями Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 04 червня 2004 року, довідки від 19 липня 2021 року № J2KI1PD6ME2H7CA, виданої Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк», а також дублікатів чеків на оплату послуг за 2018-2019 роки (а.с. 42, 43, 44-58).

На підставі вищенаведеного судом встановлено, що ОСОБА_1 та покійна ОСОБА_3 спільно вели господарство, мали спільний бюджет та спільно несли витрати.

Також судом встановлено, що заявник здійснював організацію поховання ОСОБА_3 , що підтверджується наявними у справі копіями Договору-замовлення на організацію та проведення поховання СК № 003533 від 26 листопада 2019 року та фіскального чека від 26 листопада 2019 року про оплату вказаних послуг в сумі 4 077 грн. (а.с. 59-60, 61).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 вимог та про існування правових підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2007 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Яна Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з його матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із серпня 2018 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кв. АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.