Справа № 462/4632/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 лютого 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

позивача - ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - кв. АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що вона є співвласником 3/4 квартири АДРЕСА_1 , іншим співвласником 1/4 частки вказаної квартири є її дочка ОСОБА_4 . У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстрований її рідний брат ОСОБА_5 . Впродовж останніх чотирьох років відповідач у цій квартирі не проживає, станом квартири не цікавиться, не сплачує коштів на її утримання. Він добровільно залишив квартиру, забравши свої особисті речі та обравши інше місце проживання за кордоном в Італії, де, наскільки їй відомо, одружився. Поважні причини для відсутності відповідача відсутні. Ніхто не чинив йому перешкод у користуванні квартирою. Вона, як власник не може розпорядитися житлом на власний розсуд, згоди на користування відповідачу жилим приміщенням співвласники не надавали. Крім того, зазначає, що в зв`язку зі збереженням реєстрації місця проживання відповідача у спірній квартирі, вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, що впливає на її матеріальне становище. Добровільно відповідач не знявся з реєстрації, а тому вона змушена звернутися з даним позовом.

З огляду на наведене, просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2020 р. позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

04.09.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

В судовому засіданні третя особа - ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги, доповнила, що останній раз бачила відповідача у 2015 році.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, показання свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 є співвласниками кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 27.05.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шахрай С.О., зареєстрованого в реєстрі за №329 (а.с.29), копією договору дарування від 03.11.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шахрай С.О., зареєстрованого в реєстрі за №4721 (а.с.30) .

Належність позивачу на праві власності 3/4 частки квю № НОМЕР_1 в буд. АДРЕСА_2 підтверджено також копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2020 р. (а.с. 31, 32).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки ЛКП Левандівка №789 від 21.05.2020 р., в кв. АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_9 (а.с.8).

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), а як вбачається з копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на ОСОБА_10 , про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 20.02.1997 р. зроблено запис за № 13 (а.с.11).

З копії паспорта слідує, що такий виданий 03.03.1997 р. ОСОБА_3 (а.с.9, 10).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 підтверджується, що третій особі ОСОБА_11 після реєстрації шлюбу, 07.06.2008 р., з ОСОБА_12 присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.12).

Факт того, що відповідач не проживає за адресою місця реєстрації підтверджується актами ЛКП Левандівка №16 від 27.01.2020 р., № 26 від 12.02.2020 р., № 45 від 03.03.2020 р. (а.с. 5-7).

Допитані в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , будучи сусідами позивача, підтвердили той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2014-2015 р.р., не відомі їм факти щоб відповідачу чинилися перешкоди у користуванні квартирою.

Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю сторін, суду пояснила, що син ОСОБА_3 виїхав в Італію, має намір там залишитися, з нею спілкується не часто, раз у пів року. Свою 1/4 частки у квартирі АДРЕСА_1 подарував позивачці, відтак позивач на третя особа володіють на праві власності 3/4 та 1/4 частками квартири відповідно. Відповідач не проживає у квартирі близько 20 років, при цьому залишається зареєстрованим. Тим самим позивач не може отримати субсидії, несе додаткові витрати по оплату за комунальні послуги. Відповідач добровільно залишив квартиру, ніхто не чинив йому перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи досліджені судом письмові докази, покази свідків та пояснення позивача та третьої особи, суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_3 відсутній за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин понад строки, встановлені ст. 405 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність та взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого порушеного права, а тому позов про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81, 141, 259, 264-265 ЦПК України, Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», ст. ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати відповідача ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 04.02.2021 р.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз