233 № 233/4778/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В. за участю

секретаря Теліціної О.О.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, начальник Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фомкіна Аліна Сергіївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовомдо ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 31838 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 18771грн 24коп. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалась на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено із грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки заборгованість за кредитним договором № 93580/0005XSGF від 15 квітня 2013 року, укладеним між нею та ПАТ «Платинум Банк» не є безспірною; вона була позбавлена можливості спростувати розмір заборгованості. Норми, які передбачали право нотаріусів вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах були скасовані постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Отже, наявні підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов його вчинення.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про врегулювання спору за участю судді.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України (а.с.30).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору начальник Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фомкіна А.С. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 21 грудня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 31838, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Сіті Фінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 1/ПТБ від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 78 від 22 лютого 2018 року відступило право вимоги за кредитним договором № 93580/0005XSGF від 15 квітня 2013 року, заборгованості за період часу з 21 лютого 2018 року по 21 грудня 2020 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14865 грн 92коп, заборгованості за нарахованими і несплаченими процентами в розмірі 3855грн 32коп. Крім того, запропоновано стягнути з ОСОБА_1 плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 грн 00коп, а всього 18771 грн 24коп (а.с.12).

31 березня 2021 року начальником Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фомкіною А.С. відкрите виконавче провадження № 65000721 з примусового виконання виконавчого напису № 31838, вчиненого 21 грудня 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 18771грн 24 коп (а.с.11), в рамках якого постановою від 23 квітня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника (а.с.13).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку.

Тобто, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку.

Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, спірний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, заборгованість за яким не є безспірною, оскільки вона не визнається позивачкою ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги вищевикладене та зважаючи на визнання позову відповідачем, про що подана відповідна заява (а.с.30), суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису, вчиненого 21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі під номером 31838, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 18771гривня 24 копійки таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення в повному обсязі позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивачки на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 454 грн 00коп (50%).

Оскільки позивачка ОСОБА_1 не зверталась із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у суду відсутні підстави для вирішення цього питання під час ухвалення судового рішення по справі. Позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору в порядку, передбаченому ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (адреса місцезнаходження: Київська область, м.Ірпінь, вул.Михайла Стельмаха, буд.9-А, офіс 204; ідентифікаційний код 43311346), треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Мала Житомирська, 5/6), начальник Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фомкіна Аліна Сергіївна (адреса місцезнаходження: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Торецька, 285) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі під номером 31838, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 18771гривня 24 копійки таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 29 листопада 2021 року.

Суддя