РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 лютого 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Кравчук А.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 стягнення заборгованості за договором позики в сумі 100 000 гривень, а також 2600 грн. витрат на правничу допомогу та суми сплаченого судового збору.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 03 лютого 2019 року позичила відповідачу 100 000 гривень, що в еквіваленті на той час становило 3730 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 червня 2020 року.

Факт отримання зазначених грошових коштів та зобов`язання їх повернути підтверджено власноручно написаною розпискою ОСОБА_2 від 03 лютого 2020 року.

Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання у визначений договором строк не виконав, просила позов задовольнити, стягнути заборгованість та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позову, розгляд справи просила проводити у її відсутності, не заперечила щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема у відповідності до ч. 11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у його відсутності не подав. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Встановлено, що 03 лютого 2019 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 100 000 гривень, що в еквіваленті на той час становило 3730 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 червня 2020 року. У зв`язку з даною подією ОСОБА_2 написав розписку.

Згідно ч. 1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики, а тому їх правовідносини регулюються §1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у встановлений договором строк, а саме до 01 червня 2020 року, взяті на себе зобов`язання не виконав, отримані ним грошові кошти позивачу не повернув, що потягло за собою порушення прав позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані як позика.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 100 000 гривень, що станом на 03 лютого 2019 року становило 3720 доларів США.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову, а відтак підставність його задоволення.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача. Позивачем документально підтверджено сплату судового збору за подання даного позову, а також судові витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 81-82, 133, 141, 258-259, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 03 лютого 2019 року у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, що в еквіваленті на час позики становила 3730 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень сплаченого нею судового збору та 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер