МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/2383/20

"18" листопада 2021 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазка Н.Б.

із секретарем Добрянської Н.К.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Бучанського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю слідчого,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю слідчого, посилаючись на те, що 28.07.2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. В зв`язку з тим, що її мати ОСОБА_3 постійно втручалася в їх спільне життя, відбувалися сімейні сварки.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.03.2009 року шлюб був розірваний та стягнуті аліменти на утримання.

Постановою державного виконавця від 08.04.2009 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів закрито та оригінал виконавчого листа повернутий стягувачу.

Позивач зазначає, що з осені 2009 року мав можливість брати свого вина ОСОБА_4 до себе додому кожні вихідні з ночівлею.

23.01.2010 року року ОСОБА_2 розпочинає перешкоджати, не відкриває двері та не дає дитину.

28.01.2010 року ОСОБА_2 подає до суду заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.02.2010 року задоволена заява

ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 06.04.2010 року відкрито виконавче провадження та арахована заборгованість за минулий час в сумі 7 004.00 гривень.

В 2008-2012 роках ОСОБА_2 неодноразово звертається у міліцію та прокуратуру Макарівського району із заявами про злочин. Кожного разу дільничні інспектори міліції відмовляли у вкритті кримінальної справи.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.05.2011 року по справі №2-244/11 йому, позивачу відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. При цьому, ОСОБА_2 водила в оману суд і сама визнає те, що перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною.

24.03.2012 року по графіку Комісії він взяв свого сина до себе додому, при цьому ОСОБА_3 вчиняла неадекватні вчинки по відношенню до його сина.

В той же день приблизно о 23 годині ОСОБА_2 приїхала до нього, позивача додому разом з працівниками міліції і в ультимативній формі вимагала, щоб надав сина їй, при цьому його син ОСОБА_4 вже відпочивав. Також, ОСОБА_2 в присутності працівників міліції та депутата заявила наступне: «Якщо я захочу він більше ніколи не візьме ОСОБА_4 до себе додому».

28.03.2012 року ОСОБА_2 звертається до судово-медичного експерта з проханням «за гроші» скласти неправдивий висновок щодо тілесних ушкоджень та подає у міліцію заяву про злочин по подіях, які відбулися 24.03.2012 року.

05.04.2012 року дільничний інспектор міліції відмовляє у відкритті кримінальної справи по подіям, які відбулися 24.03.2012 року.

В травні 2012 року ОСОБА_2 вчиняє протиправні дії проти однієї дівчинки та одного хлопчика в школі в с.Забуяння Макарівського району і тому вимушена була з осені 2012 року переїжджати з місця на місце. При цьому, на превеликий жаль через 3 тижні хлопчик трагічно загинув.

12.06.2012 року ОСОБА_2 за «гроші» отримує висновок психолога з неправдивим змістом.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.06.2013 року скасована незаконна ухвала суду першої інстанції від 18.02.2010 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.07.2013 року по справі №1016/1511/12 його, озивача відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. При цьому, ОСОБА_2 знову водила суд в оману.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.09.2013 року залишено без змін рішення суду суду першої інстанції від 01.07.2013 року.

При цьому, суд визнав те, що ОСОБА_2 перешкоджає, але суд робить помилку у визначенні його дніввідвідування з сином у квітні 2012 року.

05 10.2013 року намагався побачити свого сина, при цьому ОСОБА_3 кидається з ножем, а в той же день в смт Макарів ОСОБА_2 кидається битися.

14.10.2013 року ОСОБА_2 дає пояснення в міліції та зазначає те, що сина ОСОБА_4 давати не буде та повідомляє, що син його, позивача боїться. 19.10.2013 року ОСОБА_2 не дає дитину про що був складений акт.

Постановою державного виконавця від 27.11.2013 року закрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів.

22.03.2014 року слідчий закрив кримінальне провадження №0000003 від 28.01.2014 року по подіях, які відбулися 24.03.2012 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

При цьому, під час проведення досудового розслідування встановлено сумнів такої події.

04.04.2014 року орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області не визнає обставини зазначені в рішеннях Макарівського районного суду Київської області від 30.05.2011 року та 01.07.2013 року, а навпаки встановлює те, що ОСОБА_2 постійно перешкоджає йомууспілкуванні з сином та не виконує рішення Комісії.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року по справі №370/957/14 його позовна заява до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитино, часткового задоволена. Були усунуті перешкоди у спілкуванні з дитиною. При цьому, знову ОСОБА_2 водилп суд в оману.

24.12.2014 року на святкуванні Нового року в школі №18 смт Коцюбинське його син ОСОБА_4 самостійно отримує від нього, позивача гостинці.

02.02.2015 року ОСОБА_2 за «гроші» отримує висновок психолога з неправдивим змістом. Потім, звертається до директора школи з проханням заборонити йому спілкуватися з сином в школі,

а також, заявляє, що ним, позивачем жодної гривні не сплачено аліментів.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.03.2015 року по справі №370/957/14 апеляційна скарга ОСОБА_2 частково задоволена. Рішення суду першої інстанції в частині спільного відпочинку влітку скасовано, в іншій частині залишено без змін.

При цьому, ОСОБА_2 водила суд в оману щодо сплати аліментів заявляючи те, що ним не сплачено жодної гривні. Також, представник ОСОБА_2 заявила те, що рішення суду просто не буде виконане.

20.03.2015 року ОСОБА_2 отримує належним чином оформлене рішення суду апеляційної інстанції та показує посадовим особам відповідача і в той же день вони вирішують вступити в змову задля унеможливлення виконання в не скасованій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року по справі №370/957/14.

21.03.2015 року ОСОБА_2 разом з сусідкою ОСОБА_5 виконуючи вказівки посадових осіб відповідача влаштовує провокації по відношенню до нього, позивача за адресою: АДРЕСА_1 ., при цьому, вона залякує сина ОСОБА_4 , наносить йому умисні легкі тлесні пошкодження.

23.03.2015 року приїхавши в міліцію смт Коцюбинське дільничний інспектор міліції ОСОБА_6 відмовився приймати від нього, позивача заяву про злочин, рекомендував подати в міліцію м.Ірпінь.

27.03.2015 року були внесенні відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000675 за ч.1 ст.125 КК України по подіях 21.03.2015 року. При цьому, всі документи були сфальсифіковані та залучені підставні свідки.

При цьому, посадові особи відповідача за «гроші» отримують неправдиві висновки експерта щодо - тілесних ушкоджень.

22.04.2015 року він подає заяву до прокуратури м.Ірпінь з проханням захистити права сина ОСОБА_4 , при цьому, заява не розглядається та пересилається у службу у справах дітей та виконавчу службу м.Ірпінь.

04.04.2015 року, 18.04.2015 року, 02.05.2015 року, 16.05.2015 року та 30.05.2015 року депутати та член виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради за вказівкою посадових осіб відповідача складають завідомо неправдиві акти про те, що, нібито, син ОСОБА_4 не хоче з ним, позивачем спілкуватися.

04.06.2015 року служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області надсилає відповідь з якої слідує те, що вони взагалі не спілкувалися з сином.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.06.2015 року по справі №367/2904/15,

обвинувальний акт від 28.04.2015 року повернутий прокурору для усунення недоліків.

06.06.2015 року намагався побачити свого сина, при цьому ОСОБА_2 повідомила, що не графік, а потім в той же день в селі абуяння ОСОБА_3 кидається битися.

04.07.2015 року ОСОБА_2 за вказівкою посадових осіб відповідача умисно не запрошує депутаатів та влаштовує знову провокації.

При цьому, ОСОБА_2 за допомогою посадових осіб відповідача за «гроші» знову отримує неправдивий висновок експертів щодо тілесних ушкоджень.

Також депутатом та членом виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради за вказівкою посадових осіб відповідача знову складається завідомо неправдивий акт, а також, складається акт від 21.03.2015 року, щоб ніхто не здогадався.

13.07.2015 року дільничний інспектор міліції відмовляє у відкритті кримінального провадження по подіях, які відбулися 04.07.2015 року.

18.07.2015 року, 01.08.2015 року та 15.08.2015 року депутатом та членом виконавчого комітету

Коцюбінської селищної ради за вказівкою посадових осіб відповідача знову складаються завідомо неправдиві акти. При цьому, 15.08.2015 року депутат ОСОБА_7 відмовляється підписувати акт і після цього більше його не було.

02.10.2015 року ОСОБА_2 звертається в службу у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області з проханням заборонити йому спілкуватися з дитиною.

07.10.2015 року він провідує свого сина в школі в присутності класного керівника, при цьому, син поздоровався по-чоловічому, відповідав на питання, говорив що у нього все добре та прийняв гостинці.

08.10.2015 року ОСОБА_2 за вказівкою посадових осіб відповідача направляє по пошті, щоб ніхто не здогадався, завідомо неправдиву заяву в міліцію про те, що він, позивач бажає викрасти свого сина з школи. Після цього, посадові особи відповідача здійснили вплив на директора школи в частині не допомоги йому, позивачу з сторони класного керівника.

18.11.2015 року служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області надсилає відповідь з якої слідує те, що ОСОБА_2 відмовляється провести обстеження сина ОСОБА_4 в Міжнародному Гуманітарному Центрі «Розрада».

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.12.2015 року по справі №367/2904/15, сбвинувальний акт від 22.06.2015 року повернутий прокурору для усунення недоліків.

11.01.2016 року ОСОБА_2 подає в Ірпінський міський суд Київської області позовну заяву про "вбавлення батьківських прав з неправдивими відомостями.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2016 року по справі №367/98/16, позовна заява ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав повернута останній.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року по справі №370/957/14 касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена, судові рішення скасовані та справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

03.03.2016 року він звертається із заявою до начальника Ірпінського відділу поліції за захистом прав дитини.

19.03.2016 року за вказівкою посадових осіб відповідача ОСОБА_2 влаштовує знову провокації.

30.03.2016 року були внесенні відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0001088 за ч.1 ст.125 КК України по подіях 19.03.2016 року.

При цьому, ОСОБА_2 за допомогою посадових осіб відповідача за «гроші» отримує неправдивий висновок експертів щодо тілесних ушкоджень.

06.05.2016 року за вказівкою посадових осіб відповідача ОСОБА_2 подає заяву про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.164 КК України, відповідно були внесенні відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000361.

При цьому, посадові особи відповідача рекомендують ОСОБА_2 перевести дитину в Коцюбинський Гуманітарний ліцей.

Восени 2016 року ОСОБА_2 пише заяву директору Гуманітарного ліцею з проханням заборонити йому, позивачу відвідувати сина ОСОБА_4 в школі до закінчення розгляду справи №370/957/14.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.01.2017 року по справі №370/І957/14 його позовна заява частково задоволена. Були усунуті перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановлений графік спілкування з дитиною.

04.04.2017 року ОСОБА_2 вводить в оману суд апеляційної інстанції заявляючи те, що не може з`явитися в судове засідання через погане самопочуття сина ОСОБА_4 . Насправді, ОСОБА_4 перебував в ті дні в школі та не хворів.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04. квітня 2017 року по справі №370/957/14 апеляційнв скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

17.06.2017 року ОСОБА_2 умисно не виконує рішення суду та не відкриває двері, при цьому, знову за допомогою посадових осіб відповідача створює неправдиві документи.

02.06.2018 року ОСОБА_2 умисно не виконує рішення суду та не надає сина.

Постановою слідчого від 09.08.2018 року закрито кримінальне провадження №0000361 від 06.05.2016 року за ч.1 ст.164 КК України. При цьому, досудовим розслідуванням встановлено те, що ОСОБА_2 сама постійно відмовляється від аліментів, тобто все життя діє не в інтересах дитини.

08.11.2018 року в школі за вказівкою посадових осіб відповідача та ОСОБА_2 класний керівник пережкоджає йому, позивачу у спілкування з дитино, влаштовує провокації.

07.12.2018 року з управління освіти і науки Ірпінської міської ради отрима відповідь без вибачення за дії класного керівника, а також, зазначено те, що не може бачити сина в школі.

12.12.2018 року о 08 годині ранку він приїхав разом з своєю матір`ю ОСОБА_8 в школу провідати свого сина в Гуманітарний ліцей та привезли гостинці. При цьому, встановлена особа подзвонила ОСОБА_2 та повідомила про необхідність реалізації афери. Потім, ОСОБА_2 умисно не приводить дитину в школу, а потім влаштовує конфліктну ситуацію.

17.12.2018 року він подав заяву до управління освіти і науки Ірпінської міської ради з проханням зупинити психологічне знущання над дитиною.

В той же день посадові особи відповідача вирішують влаштувати аферу. Тобто, ОСОБА_2 о 19-30 годині умисно дзвонить на 102 та повідомляє про те, що нібито її дочка ОСОБА_9 пішла з дому та на дзвінки не відповідає, при цьому, за вказівкою посадових осіб відповідача ОСОБА_2 пише заяву по подіях, які відбулися 12.12.2018 року, щоб ніхто не здогадався.

20.12.2018 року дільничний інспектор поліції Бобко по телефону повідомів про те, що він бажає надати припис щодо не відвідування школи. При цьому, йому, позивачу була надана рекомендація поїхати в школу та подивитися відеозаписи камер.

Після цього, посадові особи відповідача складають завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №593829 від 19.12.2018 року по відношенню до ОСОБА_2

29.12.2018 року дільничний інспектор поліції Бобко по телефону підтвердив те, що ним, позивачем ніяких протиправних дій не було зроблено, а також, повідомив те, що ОСОБА_2 умисно не привела титину 12.12.2018 року в школу.

08.01.2019 року з управління освіти і науки Ірпінської міської ради отримую відповідь в якій зазначено те, що не можу бачити свого сина в школі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2019 року по справі №367/754/1 ОСОБА_10 визнана не винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч,1 ст.184 КУпАП.

16.02.2019 року за вказівкою посадових осіб відповідача ОСОБА_2 привезла до нього додому навмисно порізані подарунки, а саме: спортивний костюм, гроші (500 гривень) та гостинці.

07.10.2019 року ОСОБА_2 подає заяву у службу з якої слідує те, що вона ніколи не перешкоджала у спілкуванні з дитиною, тощо.

На Великдень 28.04.2019 року, 09.06.2019 року, 06.10.2019 року, 27.10.2019 року, 17.11.2019 року за вказівкою посадових осіб відповідача ОСОБА_2 знову привезла йому, позивачу додому навмисно порізані подарунки. При цьому, за вказівкою посадових осіб відповідача ОСОБА_2 вже не вивозить гроші, які надавалися дитині.

На його звернення до Ірпінського відділу поліції стосовно протиправних дій ОСОБА_2 жодних дій по захисту прав дитини не були здійсненні. Тобто, відбувається абсолютна змова.

02.12.2019 року начальник управління освіти і науки Ірпінської міської ради Білорус О.А. приніс вибачення за дії класного керівника та директора Гуманітарного ліцею та зазначив, що по-людські його розуміє.

12.06.2020 року отримав роздрукування технічних записів судових засідань по справі №367/2904/15 по заяві від 29.06.2016 року з яких слідує про сфальшування кримінального провадження №00675.

14.06.2016 року він подав заяву про кримінальне правопорушення вчинене депутатом Коцюбинської селищної ради щодо неправомірних актів від 21.03.2015 року та 04.07.2015 року.

Узвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.02.2018 року визнана протиправна бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 14.06.2016 року та зобов`язано слідчого внести до Єдиного реєстру нрсвих розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 14.06.2016 року, розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР.

12.06.2020 року ним подана заява про отримання витягу з ЄРДР та прийняті рішення. При цьому, 18.09.2020 року йому був надісланий лист-повідомлення від 09.09.2020 року без витягу та прийнятих рішень з інформацією по іншому кримінальному провадженні, який не стосується його заяви від 14.06.2016 року.

Також, по іншим подіям не були внесені відомості в ЄРДР по його заявах щодо умисного невиконання ОСОБА_2 рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Так, ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року встановлена протиправна бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноваженого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 21.11.2015 року та надати витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 14.05.2018 року визнана протиправна бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноваженого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 07.11.2015 року та надати витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.05.2018 року визнана протиправна бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноваженого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 17.10.2015 року та надати витяг з ЄРДР.

На момент подачі позову слідчими не проводяться слідчі дії та не виконуються ухвали суду, які набрали законної сили.

Тому, протиправна бездіяльність слідчих Ірпінського відділу поліції є явно неприйнятними, а тому є свавіллям.

За унеможливленням захисту прав сина ОСОБА_4 по виконанню рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини по справі №370/957/14-ц знаходиться Головне управління Національної поліції в Київській області та їх посадові особи, які сфабрикували кримінальне провадження №0000675 від 27.03.2015 року, вчинивши злочин проти правосуддя, разом з депутатами складали неправдиві акти, впливали на працівників служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області, державного виконавця задля поховання рішення суду, директорів шкіл, сусідів, судово-медичних експертів.

При тому, що ОСОБА_2 постійно вводить в оману суди, працівників правоохоронних органів, органи влади та місцевого самоврядування, а також, вона постійно діє проти волі, бажання дитини все його життя, разом з посадовими особами відповідача влаштовує моральні тортури над дитиною та перешкоджає нормальному розвитку сина.

За його, позивача оцінкою, причиною такого свавілля є його позиція виконувати свої батьківські обов`язки, а також, дійсне бажання сина ОСОБА_4 спілкуватися з ним, позивачем.

Способом захисту його, позивача прав та його сина є відшкодування моральної шкоди, порушення яких забулося внаслідок незаконних рішень та протиправної бездіяльності ГУ Національної поліції

Шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу , що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної пзідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного гадення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

Якщо досудове розслідуваннґя не досягло свої мети з причини бездіяльності органів досудового розслідування, то за таку бездіяльність має нести відповідальність держава, оскільки така бездіяльність зумовила незахищеність прав потерпілого, який потребував такого зажисту, а, відтак у свою чергу, порушили його права.

Саме у цьому і вбачається причинно-наслідковий зв`язок між протиправною бездіяльністю та

спричиненою шкодою, необхідний для притягнення до відповідальності, а відтак і з визначенням розміру

такої шкоди.

Отже, у зв`язку з вищевикладеним йому була завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких та довготривалих моральних стражданнях, пов`язаних з незахищеністю від свавілля, умисного позбавлення ефективного засобу судового захисту і не проведення жодних слідчих дій на протязі 52 місяців, безумовною соціальною втратою у житті щодо неможливості тривалий період життя вільно спілкуватися з рідним сином через явно створені штучні перешкоди, які повністю змінили звичайний уклад життя, постійне втручання в його та його сина сімейне і приватне життя зі сторони відповідача та їх посадових осіб, протиправною бездіяльністю уповноважених осіб відповідача, зокрема, що він, позивач не міг реалізувати своє право на

розгляд своїх заяв, поданох до Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, й змушений був витрачати час і кошти для поновлення свого права та розгляду своїх заяв в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством, умисним не виконанням ухвал слідчих суддів, які набрали законної сили та із засад розумності, виваженості й справедливості оцінює розмір сатисфакції моральної шкоди у розмірі 624 000.00 гривень (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021 року помножена на кількість місяців свавілля та на 2), що відповідає тяжкості моральних страждань.

Стосовно залучення до участі у справі сина ОСОБА_11 в якості позивача, позивач зазначає, що у ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, іезалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються гганнями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, ОСОБА_12 увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно вимог ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Вівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на

гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитни, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Позивач зазначає, що подача позовної заяви у його, позивача інтересах та в інтересах сина ОСОБА_4 є ефективним способом захистук порушених прав.Також позивач зазначає, що справа для нього становить значний інтерес та має винґяткове значення щолдо захисту прав його сина задля можливості бачити його.

Даний позов поданий в першу чергу в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_11 , який на сьогоднішній день не спроможний захищати свої права самостійно, а також, він не знає з яким свавіллям аморальні особи знущаються над ним на протязі 12 років його життя, таким чином завдаючи непоправну моральну шкоду задля задоволення бажань його матері ОСОБА_2 .Щодо притягнення в якості відповідача Державу Україна в особі ГУ НП в Киїхвській області, позивач зазначає, що Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є Держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (пункт 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року по траві №242/4741/19).

Таким чином, відповідачем у справі є Держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного Бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких зцомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснене стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої іати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16).

Позивач ОСОБА_1 , який діє у своїх та в інтересах малітнього сина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить: - стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 624 000.00 гривні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з посиланням на обставини, які викладені в позовній завяі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`яився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у свою відсутність, а також відзив не надав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_1 , виданому повторно 27.1.2013 року виконавчим комітетом Забуянської сльської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками вказані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . (а.с.16).

Відповідно постанов про відмову в порушенні кримінальної справи відповідно від 12.12.2008 року, 19.01.2009 року, 14.05.2010 року, 20.09.2010 року, 05.02.2011 року, від 22.03.2014 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 (а.с.17, 18, 21, 23, 24, 25, 26, 34, 35).

Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року у справі №370/957/14, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкування з сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити час та дні для зустрічей ОСОБА_1 з сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: з 09.00 години суботи по 19.00 годину неділі у перший та третій тиждень месяця за місцем проживання ОСОБА_1 . Встановити можливість щорічного відпочинку ОСОБА_1 з сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року, (а.с.40-42).

Відповідно рішенню Апеляційного суду Київської області від 12.03.2015 року у справі №370/957/14,

рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року в частині можливість щорічного відпочинку ОСОБА_1 з сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року - скасовано, та ухвалене в цій частині нове рішення, яким в задоволенніі зазначеної позовної вимоги відмовлено. В іншій частині залишено без змін.(а.с.43-47).

З висновку про відсутність кримінального правопорушення від листопада 2015 року, складеному ДІМ Коцюбинського СВМ Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУМВС України в Київський області лентенантом міліції Погребняк Д.К. за мареіалами перевірки ЖЄО №14386 від 17.10.2015 року, вбачається, що 17.10.2015 року до Коцюбинського СВМ Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУМВС України в Київський області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого: АДРЕСА_2 , про те, що колишня дружина ОСОБА_2 перешкоджає бачитись із сином ОСОБА_13 . Як пояснив ОСОБА_14 17.10.2015 року близько 09.50 години прийшов додому колишньої дружини та сина, але двері ніхто не відчинив та на дзвонки з мобільного телефону ніхто не відповідав. Також була проведена телефонна бусіда із ОСОБА_2 , яка скаазал, що причиною є власний страх дитини бачитись із батьком. З врахуванням вищевикладеного та керуючись Законом Укаїни «Про звернення громадян», вважалось би: в зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопоуршення перевірку по вказаному факту закінченою, (а.с.164).

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 24.05.2018 року по справі №367/2739/18, визнано протиправною бездіяльність слідчого (уповноваженої особи) Іпрінського ВП ГУНП в Київській області щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР після отримання заяви ОСОБА_1 від 17.10.2015 року ЖЄО №14386 від 17.10.2015 року. Зобов`язано компетентну службову Ірпінського ВП ГУНП в Київській області внести відповідні відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , яке зареєстровано ЖЄО №14386 від 17.10.2015 року та розпочати досудове розслідування, надати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР (а.с.213, 214).

З висновку про відсутність кримінального правопорушення від 28.11.2015 року, складеному інспектором Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції Левдар В.І. при розгляді матеріалів ЄО № від 21.11.2015 року, встановлено, що 21.11.2015 року до ЧЧ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в якій просить прийняти міри до колошньої дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресоюю: АДРЕСА_1 , яка не виконує рішення суду, та не дає змоги останньому бачитися з сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 . та не належно виконує батьківськи обов`язки по вихованню псільної дитини. З пояснень ОСОБА_1 стало відомо, що згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини був визначений спосіб участі у вихованні та спілкування з дитиною та встановлено графік спілкування з дитиною, а саме: першу та третю суботу, неділю кожного місяця. Так, 21.11.2015 року о 09.00 годині ОСОБА_1 приїхав за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_2 1983 року народження, та неповнолітнього сина ОСОБА_11 2007 року народження, в АДРЕСА_3 , та зі слів останнього не зміг провести час з сином у зв`язку з тим, що колишня дружина не відчинила двері. В ходе проведеної перевірки встановлено, що родина ОСОБА_15 в 2009 році розлучилися і їх спільна дитини ОСОБА_11 2007 року народження, залишився проживати разом з матір`ю. Зі слів ОСОБА_2 причиною їх розлучення було те, що чоловік ОСОБА_1 систематично вживав алкогольні напої та вчиняв по місцю проживання сварки в присутності дитини. Зі слів ОСОБА_2 та сусідки ОСОБА_5 було встановлено, що 21.03.2015 року близько 09.00 години ОСОБА_1 приїхав до будинку АДРЕСА_4 , та в під`їзді будинку вчинив сварку з колиньою дружиною, в якій виражався нецензурною лайкою в присутності жінок та дітей, які проживають по сусідству, після чого кинувся в бійку до ОСОБА_2 , чим налякав свого сина ОСОБА_16 , який відмовився їхати з батьком. Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про звернення громадян» працівник поліції вважав би: перевірку за матеріалами ЄО № від 21.11.2015 року закінченою в зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. (а.с.168, 169).

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року по справі №367/2098/18, зобов`язано слідчого (уповноважену особу) Ірпінського ВП ГУНП в Київській області у відповідності до вимог ч.1 ст.214 КПК України внести до ЄРДР відомості про викладені ОСОБА_1 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 21.11.2015 року. Зобов`язано слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області протягом 24 годин з моменту внесення таких відомостей видати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР по заяві від 21.11.2015 року (а.с.210).

З висновку про відсутність кримінального правопорушення за метріалами перевірки (ЄО № від 07.11.2015 року), складеном інспектором Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області лентенанта поліції Дідківського А.В. вбачається, що 07.11.2015 року об 11.20 години до чергової частини Ірпінського ВП ГУ НП в Київській областіф надійшло повідомлення від ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він просить прийняти міри до колишньої дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресоюю: АДРЕСА_1 , яка не виконує рішення суду, та не даж змоги останньому бачитися з сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неналежно виконує батьківські обов`язки по вихованню спільної дитини. З пояснень ОСОБА_1 стало відомо, що згідно рішенню Макапрівського районного суду Київської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини був визначений спосіб участі у вихованні та спілкування з дитиною та встановлений графік спілкування з дитиною, а саме: першу та третю суботу, неділю кожного місяця. Так, 07.11.2015 року о 09.00 годині ОСОБА_1 приїхав за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_2 та неповновлітнього сина ОСОБА_16 в АДРЕСА_3 , та зі слів останнього не зміг провести час з сином у зв`язку з тим, що колишня дружина не відчинила двері. В ході проведенох перевірки встановлено, що родина ОСОБА_15 в 2009 році розлучилися і їх спільна дитина ОСОБА_11 залишився проживати разом з мат1р`ю. Зі слів ОСОБА_2 причиною їх розлучення було те, що чоловік ОСОБА_1 систематично зловживав алкогольними напоями та вчиняв по місцю проживання сварки в присутності дитини. Зі слів ОСОБА_2 та сусідки ОСОБА_5 встановлено, що 07.11.2015 року близько 09.00 години до вкартири ОСОБА_2 пролунав дзвінок, але відчинивши вхідні двері своєї осолі остання нікого не виявила. Враховуючи викладене, та керуючись Законом України «Про звернення громадян» працівник поліції вважав би: перевірку за матеріалами ЄО № від 17.11.2015 року вважати закінченою в зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, (ас.165, 166).

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 14.05.2018 року по справі №367/2737/18, визнана протиправною бездіяльність слідчого (уповноваженої особи) Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_17 від 07.11.2015 року ЖЕО №. Було зобов`язяано компетентну службову особу Ірпінського відділу поліції ГУ НП у Київській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , яке зареєстроване ЄО № від 07.11.2015 року та розпочати досудове розслідування, надати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР, (а.с.211, 212).

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Дані підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

У разі відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, відповідно до якої така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оцінюючи здобуті докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню в сумі заявленій позивачем, оскільки достовірно встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди бездіяльністю слідчого.

Керуючись вимогами ст.15, 16, 23, 1176 ЦК України, ст.263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який діє у своїх та в інтересах малітнього сина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 624 000.00 гривні.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складення повного його тексту.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Рішення складено 18.11.2021 року.

Суддя