Постанова

Іменем України

02 лютого 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/904/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області про забезпечення позову

в складі судді Карабаза Н.Ф.

від 26 жовтня 2020 року

по справі №367/8027-16-ц Ірпінського міського суду Київської області

за заявою Першого заступника прокурора Київської області

про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до Бучанської міської ради, ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Бучанської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

10 вересня 2020 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:062:0096, площею 0,1 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , та заборони власнику чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити будівельні роботи та вирубувати дерева на даній земельній ділянці.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що земельна ділянка, площею 0,1 га, з кадастровим номером :01:062:0096, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом спору у даній справі, на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2019 відчужив дану земельну ділянку на користь ОСОБА_3 .

Позивач вважав, що такі дії відповідача ОСОБА_1 в подальшому унеможливлять виконання рішення суду у разі про задоволення позову.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2020 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:062:0096, площею 0,1 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом безпідставно накладено арешт на земельну ділянку, що належить особі, яка не має жодного відношення до даної справи та не є стороною у справі.

Зазначив, що заява про забезпечення позову не містить мотивів вжиття заходів забезпечення позову, а судом не наведено обґрунтувань необхідності застосування такого заходу забезпечення позову як арешт та пропозицій щодо зустрічного забезпечення. Зокрема, судом не зазначено в ухвалі обґрунтувань щодо неможливості виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову.

За вказаних обставин, просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2020 року.

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 01.02.2021 подала до суду клопотання, в якому просила відкласти розгляд апеляційної скарги, призначений на 02.02.2021, на іншу дату, у зв'язку з хворобою.

Колегія суддів, враховуючи, що до клопотання не було долучено доказу на підтвердження хвороби, вважає, що зазначені представником скаржника причини неявки в судове засідання є неповажними. Більш того, колегія суддів враховує, що неявка представника ОСОБА_1 , за обставин, що останній належним чином повідомлений про розгляд справи та не звертався до суду з клопотанням про неможливість з`явитися в судове засідання з поважних причин, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач - Бучанська міська рада, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.

Третя особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання, та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом пред`явленого у даній справі позову є земельна ділянка, площею 0,1 га, з кадастровим номером :01:062:0096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа знаходиться в провадженні суду першої інстанції з листопада 2016 року.

Під час розгляду даної справи ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 07.06.2019 №2833 відчужив земельну ділянку, яка є предметом спору, на користь ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що після отримання позивачем відомостей про відчуження під час розгляду справи предмету позову - земельної ділянки Київською обласною прокуратурою було подано заяву про забезпечення позову разом із якою також подано заяву про залучення до участі у справі нового власника спірної земельної ділянки - ОСОБА_3 та уточнення позовних вимог від 30.07.2020.

Передані до суду апеляційної інстанції виділені матеріали не містять відомостей щодо вирішення клопотання позивача про залучення належного відповідача у справі.

Водночас, дана обставина не спростовує того факту, що під час розгляду справи земельна ділянка, яка є предметом спору, ОСОБА_1 , який також є відповідачем, була відчужена.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про дану справу, предметом якого є спірна земельна ділянка, відчужив таку земельну ділянку іншій особі, що вказує на те, що останній умисно створював перешкоди для подальшого виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існує спір щодо земельної ділянки, яка є предметом позову, та відчуження земельної ділянки в ході розгляду справи вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвала суду є обґрунтованою та мотивованою, судом в мотивувальній частині ухвали зазначено норми права, якими врегульовано підстави та порядок вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки одночасно із заявою про забезпечення позову позивачем подано заяву про залучення до участі у справі як відповідача ОСОБА_3 , котрій на праві власності належить спірна земельна ділянка, доводи апеляційної скарги, що судом накладено арешт на майно особи, яка не є учасником справи, не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет позову - земельну ділянку.

При цьому, судова колегія враховує, що не вирішення судом першої інстанції процесуального питання про залучення ОСОБА_3 , як відповідача, є формальністю та не спростовує висновку суду про наявність підстав для накладення арешту.

Більше того, доводи апеляційної скарги, що судом накладено арешт на майно особи, яка не є учасником справи, колегія суддів не приймає до уваги і виходячи з того, дана обставина не порушує прав та інтересів ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, що у заяві про забезпечення позову не зазначено мотивів вжиття заходів забезпечення позову не заслуговують на увагу суду, оскільки зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що як на підставу вжиття заходів забезпечення позову позивач посилався на те, що під час розгляду справи відчужено предмет спору - земельну ділянку. А зі змісту позовної заяви вбачається, що однією із вимог є витребування земельної ділянки від власника на користь держави.

Крім того, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти всі обставини, які мають значення для справи, встановлення яких необхідне для вирішення спору по суті. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним ефективно захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали, оскільки за приписами ст. 154 ЦПК України це є правом суду.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 153 ЦПК України, мотивував своє судове рішення та дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на дві квартири, належні на праві власності відповідачу.

Одночасно, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2020 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай