Справа № 307/3974/19
Провадження № 2/307/459/20
У Х В А Л А

26 січня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Бобрушко В.І., при секретарі Юсип В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту земельної ділянки.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала до суду клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи та призначення почеркознавчої експертизи. В клопотанні зазначила, що 20.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,2310 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за кадастровим номером :04:005:0030, яка розташована в АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Лешко Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі №4-339, Під час підготовки документів для реєстрації права власності на земельну ділянку позивач дізнався, що вона обтяжена земельним сервітутом. Вказана земельна ділянка належала батькові позивача на підставі рішення 10 сесії 5 скликання Тернівської сільської ради №295 від 16.04.2008 року. Згідно договору на встановлення земельного сервітуту від 21 грудня 2009 року, зареєстрованого в управлінні Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області від 08.02.2010 року за №66, укладеного між батьком позивача та відповідачем на землекористувача земельної ділянки ОСОБА_5 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 встановлено обмеження (сервітут) для проїзду до земельної ділянки ОСОБА_6 . Цей договір укладено на необмежений період. 8 лютого 2010 року на підставі зазначеного договору у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку внесено запис про державну реєстрацію сервітуту. 13 травня 2010 року батьку позивача на підставі зазначеного рішення видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №738125. У вказаному державному акті зазначено, що 0,0511 га земельної ділянки за кадастровим номером :04:005:0030 обмежена сервітутом від 08.02.2010 року за №66. Сервітут встановлений для проїзду до земельної ділянки відповідача площею 0,1397 га, яка розташована в с. Терново, урочище «В.Мочар». На думку позивача договір про встановлення земельного сервітуту від 21 грудня 2009 року, зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Тячівському районі Закарпатської області від 08.02.2010 року за №66 батько позивача не укладав та не підписував. Позивач, заперечує, що в договорі в графі ОСОБА_5 проставлено підпис його батьком та стверджує, що підпис не схожий з підписом батька і, що батько нікого не уповноважував підписувати договір від свого імені. Вважає, що оскаржуваний договір не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей договір не був підписаний ОСОБА_5 та не відповідає його волі, що є достатньою підставою для визнання цього договору недійсним. Просить суд приєднати до матеріалів справи оригінали документів, на яких містяться вільні зразки підпису ОСОБА_5 та призначити почеркознавчу експертизу.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання про приєднання письмових доказів та призначення почеркознавчої експертизи та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні просить в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 вересня 2020 року в даній цивільній справі було закрито підготовче судове засідання в даній справі та призначено її до судового розгляду.

При цьому, позивач та його представники на стадії підготовчого судового засідання клопотань про необхідність приєднання доказів та призначення почеркознавчої експертизи в даній цивільній справі не заявляли.

Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч. 8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує також питання про призначення експертизи.

Всупереч вказаним вимогам представником позивача лише під час розгляду справи по суті заявлено клопотання при приєднання доказів та проведення почеркознавчої експертизи, при цьому такі докази не були подані у терміни, визначені ЦПК України та представником позивача не обґрунтовано неможливість подання таких доказів у визначений ЦПК України строк з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи те, що підготовче судове засідання у даній справі вже проведено,суд вважає, що в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про приєднання письмових доказів та призначення почеркознавчої експертизи слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 83, 103, 197, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про приєднання письмових доказів та призначення почеркознавчої експертизи, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 1 лютого 2021 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко