Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-1835/09
Провадження № 4-с/711/16/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на рішення державного виконавця. Зацікавлені особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

В обґрунтування скарги вказує, що 15.10.2020 року при спробі зняти кошти зі своєї банківської картки, йому (скаржнику) було повідомлено працівниками банку про накладення арешту на його банківські рахунки постановою державного виконавця від 22.06.2020 року. Після звернення до відділу ДВС, йому (скаржнику) стало відомо, що в провадженні державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пустобаєвої Олени Миколаївни знаходиться виконавче провадження № 42771135 про стягнення з нього (скаржника) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» боргу в сумі 507 685 грн. 28 коп., яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1835, виданого 10.09.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси.

26.10.2020 року він (скаржник) ознайомився з матеріалами вказаного виконавчого провадження та отримав відповідні копії документів, вивчивши які, він дійшов висновку про незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження № 42771135 від 01.04.2014 року, оскільки кінцевим строком пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1835, виданого 10.09.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, є 31.07.2012 року, однак саме виконавче провадження було відкрито лише 01.04.2014 року на підставі заяви стягувача від 25.03.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вказує, що в матеріалах виконавчого провадження № 42771135 немає жодних документів, які б підтверджували факт звернення стягувача до суду, що видав виконавчий лист №2-1835 від 10.09.2009 року, для поновлення строку його дії, а також більш ранніх заяв стягувача про відкриття виконавчого провадження, що могло б свідчити про переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, вказаними діями, а саме винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження № 42771135 від 01.04.2014 року на підставі документу, в якого закінчився строк для його пред`явлення до виконання, державний виконавець порушила норми Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно статті 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

А тому, просить: визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 42771135 від 01.04.2014 року; скасувати всі заходи примусового стягнення у вказаному виконавчому провадженні, в тому числі просить зняти арешт з його майна та коштів.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку. 02.11.2020 року подав до суду клопотання про розгляд скарги без його участі, в якому одночасно вказує, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник органу державної виконавчої служби - Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, але 11.01.2021 року уповноваженою особою виконавчої служби подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Крім того, 24.11.2020 року, уповноваженою особою Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 42771135.

В судове засідання представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку.

Частиною другою ст. 450 ЦПК України, передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження № 42771135, надані Центральним відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів та посадових осіб, визначених у цьому Закону, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 вказаного Закону визначені права і обов`язки державних виконавців, а зокрема передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснює сторонам їхні права і обов`язки.

Пунктами 5, 6 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець має право накладати арешт на майно жоржина, опечатувати, вилучати, передавати майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешти на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати приміщення і місця зберігання грошей.

Аналогічні права та обов`язки державного виконавця передбачені і Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Так, зокрема статтею 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Разом з тим, п. 6 ч. 3 ст. 18 вказаного закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2014 року постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Клименко В.В., на підставі заяви представника Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку від 25.03.2014 року (а.с. 81-82), було відкрито виконавче провадження №42771135 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1835/2009, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 10.09.2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» боргу в сумі 507685 грн. 28 коп. (а.с.78).

В даному виконавчому провадженні постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Недоступ Д.М. 13.01.2015 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення - 507685 грн. 28 коп.; оголошено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу (а.с. 75).

26.08.2014 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача по виконавчому провадженню № 42771135 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» боргу в сумі 507685 грн. 28 коп. з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на нового стягувача ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 85).

Також в даному виконавчому провадженні № 42771135 постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустобаєвою О.М. 22.06.2020 року було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у УПФУ в м. Черкасах та постановлено проводити щомісячне утримання з пенсії, що належить боржнику до виплати після відрахування податків, у разі наявності інших виконавчих документів про стягнення коштів з боржника, запропоновано утримувати кошти пропорційно до належної кожному стягувачеві суми, але не більше 20% на погашення залишку боргу в сумі 507685 грн. 28 коп., виконавчого збору в сумі 50768 грн. 53 коп. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 207 грн. 30 коп. (а.с. 59).

Постановою старшого державного виконавця від 22.06.2020 року у вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 55).

Також в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, правонаступником якого являється Центральний ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вже знаходилось виконавче провадження № 15516192 з примусового виконання цього ж виконавчого листа № 2-1835/2009, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 10.09.2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АК ПІБ «Промінвестбанк» боргу в сумі 507685 грн. 28 коп., який надійшов до державного виконавця 18.09.2009 року (а.с. 53).

22.03.2013 року вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого листа). Вказане стверджується відповідними відмітками на виконавчому листі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року (а.с. 10, 42).

Законом України «Про виконавче провадження», а саме п. 1 ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, в редакції станом на 10.09.2009 року (на момент видачі вищевказаного виконавчого листа» було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, відповідно і у самому виконавчому листі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року зазначено строк пред`явлення даного виконавчого листа три роки з моменту набрання рішенням законної сили, а саме до 31.07.2012 року.

Вищевказаний виконавчий лист своєчасно був пред`явлений до виконання, однак 22.03.2013 року був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній станом на 22.03.2013 року (на момент повернення виконавчого документу стягувачу) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними.

Частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній станом на 22.03.2013 року, було передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що такий виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 вищевказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, в силу чинного на той час законодавства, строк пред`явлення виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року, був перерваний його пред`явленням до примусового виконання і відповідно перебіг цього строку поновлюється, тобто починається заново. При цьому, час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що вищевказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу 22.03.2013 року, відповідно новий строк для його пред`явлення до виконання слід рахувати саме з 22.03.2013 року.

Щодо строків, в межах яких вищевказаний виконавчий лист мав бути пред`явлений до виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

В судовому засіданні встановлено, що на момент видачі виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року чинним на той час законодавством був визначений строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання три роки.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) №2677-VI від 04.11.2010 року, який вступив в законну силу 09.03.2011 року, Закон України «Про виконавче провадження» викладено в новій редакції. Даним Законом, а саме ст. 22, визначений наступний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання:

1). посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, на момент повернення стягувачу вищевказаного виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1835/2009, а саме станом 22.03.2013 року, а також на момент повторного пред`явлення його до виконання, Законом України «Про виконавче провадження» був визначений строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання один рік.

Разом з тим, в пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) №2677-VI від 04.11.2010 року, було визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1835/2009 від 10.09.2009 року, виходячи з вимог чинного на той час законодавства, в тому числі ст. 58 Конституції України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) №2677-VI від 04.11.2010 року, - є три роки. І такий строк слід рахувати саме з 22.03.2013 року, тобто з моменту повернення виконавчого листа стягувачу, оскільки він був перерваний. Відповідно такий виконавчий лист знову міг бути пред`явлений до виконання в строк до 22.03.2016 року.

Як встановлено в судовому засіданні 01.04.2014 стягувач (на той час ПАТ «Промінвестбанк») звернувся до державного виконавця із заявою від 25.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №42771135 була винесена державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції також 01.04.2014 року, тобто в межах строку пред`явлення вищевказаного виконавчого листа до виконання. Тому доводи скаржника ОСОБА_1 , викладені в скарзі, про пропущення стягувачем строків пред`явлення виконавчого документу виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року до виконання та незаконність постанови державного виконавця від 01.04.2014 про відкриття виконавчого провадження №42771135 є безпідставними.

Державним виконавцем при повторному прийнятті вищевказаного виконавчого документу не було допущено порушень. Останнім вірно був визначений та застосований строк для пред`явлення виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1835/2009 від 10.09.2009 року до виконання, виходячи із вимог законодавства, в тому числі ст. 58 Конституції України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) №2677-VI від 04.11.2010 року, та було відкрите виконавче провадження ВП №42771135. Відповідно і підстав для визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського МУЮ від 01.04.2014 року немає. Тому в цій частині скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Разом тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 і в частині скасування всіх заходів примусового стягнення, в тому числі і арешту з майна та коштів ОСОБА_1 , виходячи із наступного.

В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із даною скаргою до суду скаржник ОСОБА_1 окрім визнання постанови від 01.04.2014 року незаконною та її скасування, просить скасувати всі заходи примусового стягнення у виконавчому провадженні №42771135, в тому числі зняти арешт з його майна та коштів. При цьому, окремих підстав для скасування заходів примусового стягнення та зняття арешту з його майна та коштів, окрім прийняття державним виконавцем до виконання виконавчого документу, в якого закінчився строк для його пред`явлення до виконання, не зазначає.

В судовому засіданні встановлено, що на момент прийняття державним виконавцем до виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1835/2009 від 10.09.2009 року, строк на його пред`явлення до виконання не закінчився. Відповідно суд і прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання незаконною постанови державного виконавця від 01.04.2014 року про відкриття виконавчого провадження №42771135 та для її скасування. Таким чином, всі подальші дії державного виконавця, в тому числі заходи примусового стягнення, а також арешт майна та коштів боржника ОСОБА_1 , були вчинені саме у виконавчому провадженні, яке відкрите на законних підставах.

Оскільки інших підстав для скасування заходів примусового стягнення, а також арешту з майна та коштів боржника ОСОБА_1 , скаржником в скарзі не наведено і останній не з`явився до суду для обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 і в цій частині скарги.

За таких підстав скарга ОСОБА_1 на рішення державного виконавця не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 81, 263, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 01.02.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко