Справа № 219/9384/20
Провадження № 2/219/529/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2021 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області під головуванням судді Худіної О.О. , за участю секретаря судового засідання Курилової О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Топчийова Євгена Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна. Позивач просить визнати :житловий будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 413,0 кв.м. придбаний на підставі Договору купівлі-продажу від 24.05.2011 року засвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1-1890 спільною сумісною власністю подружжя.

Провести поділ спільної сумісної власності подружжя визнавши за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 413,0 кв.м. придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2011 року засвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1-1890, а залишену частину за ОСОБА_2 .

Позивач в мотивування позову зазначив, що з 09.11.1996 року між позивачем та відповідачем по справі був укладний шлюб, який зареєстрований у відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №479. Під час шлюбу у них народилися діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час позивач та відповідач припинили сімейні відносини і стали проживати окремо, спільного бюджету не ведуть. Сімейних відносин не підтримують. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.08.2020 року по справі № 219/5739/20, номер провадження 2/219/2267/2020 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Датою розірвання шлюбу, згідно СК України є дата набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу. Рішення Артемівського міськрайонного суду від 19.08.2020 року набрало законної сили 21.09.2020 року.

За період шлюбу позивача та відповідача вони придбали житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею розміром 413,0 кв.м. (п.1 Договору купівлі-продажу). Вищезазначений будинок був придбаний згідно Договору купівлі продажу від 24.05.2011 року засвідченого нотаріусом Першої державної Бахмутської нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-1890. Будинок АДРЕСА_2 був зареєстрований на відповідача по справі, але укладений за згодою позивача (п.6 Договору купівлі-продажу)

Зважаючи на викладене та на презумпцію спільності майна подружжя, набуте за час шлюбу, позивач вважає, що зазначене домоволодіння належить йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, направили суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, свої позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату,час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Просила розгляд справи провести у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали які маються в цивільної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 19 серпня 2020 року шлюб розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області(а.с.4).

Відповідно до Договору купівлі продажу жилого будинку від 24 травня 2011 року виданого Державним нотаріусом Букрєй Г.П. ОСОБА_5 продала ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними спорудами , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці розміром 413,0 кв.м.(а.с.5).

Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу (ЦК) України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий висновок узгоджується з висновком ВП ВС у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

У постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 462/518/18 (провадження № 61-13422св19) висловлена правова позиція, згідно з якою: «…факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання...».

Відтак, хоча відповідач і зазначений як титульний власник у правовстановлюючих документах на спірні об`єкти нерухомості, хоча на ім`я відповідача здійснена реєстрація прав власності на нерухоме майно, з моменту придбання цього майна воно є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_2 з належними до нього надвірними спорудами належить позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності, оскільки право власності на це майно набуте під час шлюбу.

На підставі викладеного, враховуючи позицію сторін, визнання позову, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача про визнання житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 413,0 кв.м. придбаний на підставі Договору купівлі-продажу від 24.05.2011 року засвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1-1890 спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільної сумісної власності подружжя.

Керуючись, ст.ст. 41,55 Конституції України, ст.ст. 2,7,18, 60,61,69,70,71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача адвоката Топчийова Євгена Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 413,0 кв.м. придбаний на підставі Договору купівлі-продажу від 24.05.2011 року засвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. і зареєстрований в реєстрі за № 1-1890 спільною сумісною власністю подружжя.

Провести розподіл спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 413,0 кв.м. придбаний на підставі Договору купівлі-продажу від 24.05.2011 року засвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. і зареєстрований в реєстрі за №1-1890, а залишену Ѕ частину залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинку, та за ОСОБА_2 1/2 частку будинку, припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Топчийов Євген Володимирович, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Худіна

05.02.2021