печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

20.05.2021 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач отримав від нього у позику грошові кошти, сума яких є значною, проте не зважаючи на неодноразові вимоги повернути кошти, свої зобов`язання не виконує.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, сума якого, з урахуванням уточнених вимог складає 1 233 602,27 грн.

Із доданих до заяви про забезпечення позову доказів вбачається, що у власності відповідача перебуває квартира АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти заяви, відповідач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , вказав, що вказане нерухоме майно належить на праві власності не йому, а ОСОБА_4 , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 08.10.2003 року та декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави останньої.

Проте суд, вивчивши надані докази, дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт належності квартири іншій особі, оскільки договір купівлі-продажу від 08.10.2003 року свідчить лише про факт купівлі цього нерухомого майна, однак не підтверджує факт власності станом на день звернення позивача із заявою; декларація в свою чергу також не містить змістовної інформації щодо спірного об`єкта, оскільки в ній відсутня точна адреса та дані, які б могли ідентифікувати саме це об`єкт нерухомого майна. Натомість із доданої відповідачем до своїх заперечень Інформації з Державного реєстру навпаки містяться дані про власника квартири АДРЕСА_1 , яким є ОСОБА_2 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов зокрема забезпечується, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Позивач звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову фактично просить застосувати два види забезпечення позову: накладення арешту на нерухоме майно та заборони іншим особам вчиняти дії щодо цього нерухомого майна.

Разом з тим, такий вид забезпечення позову, як заборона іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири (відповідача) в даному випадку не можна застосувати, оскільки це нерухоме майно не є предметом спору.

Враховуючи обставини, суть спору, суд вважає за можливе застосувати один вид забезпечення позову - арешт на майно.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Як визначив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, сума позову, з урахуванням уточнень, є значною.

Виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру, а в решті заяви відмовити, задовольнивши заяву таким чином частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В решті заяви про забезпечення позову відмовити.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.О.Матійчук