Справа № 495/2422/20
№ провадження 2-зз/495/7/21
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову

"03" лютого 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/2422/20

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області клопотання представника відповідача адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 від 31 серпня 2020 року, а також саме його аналогічне клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 01 грудня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" про визнання права власності та витребування майна,

представника позивача адвоката Гербей А.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білгород Дністровського міського суду Одеської області від 28 квітня 2020 року, заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна- задоволено частково. Накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Накладено арешт на магазин у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

31.08.2020 року та 01.12.2020 року від відповідача ОСОБА_1 та її представника до суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у якому вони вказували на незаконності та необґрунтованості заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 28.04.2020 року.

Так, наполягали, що позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не довів того факту, що його права, насамперед відповідачем, будь-яким чином порушені.

Також зазначив, що суд неповно з`ясував обставини, на які посилались позивачі, безпосередньо не дослідив докази, а саме не встановив:

- чи дійсно між сторонами виник спір:

- чи порушуються права чи інтереси позивача, які саме, яким саме чином (позивач не є спадкоємцем спірного нерухомого майна , позивач не був та не являється власником спірного нерухомого майна, в нього відсутні будь-які документи, які б посвідчували його право власності, тому його права чи інтереси в даному випадку будь-яким чином не порушені; суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову не встановив цього):

- чи має позивач будь-які права чи інтереси щодо спірного нерухомого майна відносно якої вжиті заходи забезпечення позову (суд не переконався в цьому, водночас як вище зазначаюсь, позивач на момент подання позову та заяви про забезпечення позову не є спадкоємцем та ніколи не був та не є власником спірного нерухомого майна);

- чи має позивач будь-які права на нерухоме майно щодо якої суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову (позивачу при поданні позову та заяви про забезпечення позову не було надано документів, які б станом на момент пред`явлення ним позову та на теперішній час підтверджували той факт, що в нього є будь-які права та законний інтерес відносно спірного нерухомого майна);

- чи звертався позивач до уповноважених суб`єктів з приводу отримання правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно та проведення за ним державної реєстрації права власності на спірні об`єкти нерухомості, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, у власність та/або користування (матеріали справи, в тому числі ті, які наявні були на момент розгляду судом першої інстанції заяви про забезпечення позову , не містять відомостей та безпосередньо документів та їх копій, а саме отриманого свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, хоча згідно ст. 1297 Цивільного кодексу України це був його обов`язок, та витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем, не містяться також в матеріалах справи будь-які документи, в тому числі постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, які б підтверджували факт звернення позивача за такими документами для оформлення права власності тощо):

- яким чином факт знаходження спірною нерухомого майна у власності інших осіб порушує права та законні позивача (при цьому, як вже зазначалось, позивач не є на момент подачі позову та заяви про забезпечення позову спадкоємцем, відсутні будь-які відомості, що він був та/або є власником такого майна):

- яким чином можливість відчуження Відповідачем належної йому на праві власності спірної нерухомості, що є реалізацією його конституційного права власності, вплине безпосередньо на права чи інтереси Позивача, який як неодноразово зазначалось, фактично не має будь-яких прав на спірну нерухомість.

Також відповідач посилалась на те, що всупереч вимог ч.1 ст. 151 ЦПК заява про забезпечення позову не містить ціни позову та пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Окрім того, відповідач вважає доводи суду про те, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна відповідачем, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову вважає помилковими.

Окремо посилався на те, що забезпечення позову призводить до порушення гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами права приватної власності відповідача як добросовісного набувача та законного власника майна.

На підставі вищевикладених обставин, відповідач та її представник просять суд скасувати у повному обсязі заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2020 року? шляхом скасування арешту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . та на магазин у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні з клопотаннями представника відповідача не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, вказуючи при цьому, що розгляд справи ще не закінчений та підстави для скасування заходів забезпечення позову не відпали.

Відповідачі та її представник в судове засідання не з`явились, у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову просили розглянути за їх відсутність, задовольнити клопотання.

Представник «Агенція державної реєстрації"в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи та клопотання, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи, встановлено, що дійсно 28 квітня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було постановлено ухвалу, якою задоволено частково заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна.

Накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на магазин у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Як вбачається із поданої 27.04.2020 року до суду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" про визнання права власності та витребування майна, у прохальній частині позову він просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації», а саме про державну реєстрацію прав та їх обтяжень житлового будинку літ «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та магазину у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з проханням витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 2/15 домоволодіння АДРЕСА_1 та 15/100 домоволодіння АДРЕСА_1 , з подальшим визнанням права власності за позивачем на вказані об`єкти нерухомості.

Отже, предметом спору в даній справі є об`єкти нерухомості у вигляді 2/15 домоволодіння АДРЕСА_1 та 15/100 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Між тим, за матеріалами справи встановлено, що спірні об`єкти нерухомості набуті ОСОБА_3 за скасованим рішенням суду.

Згодом, попереднім власником відчужено такііншим особам, в остаточному порядку з набуттям права власності на них відповідачем ОСОБА_1 .

Вказаним спростовуються ствердження відповідача про відсутність спору та того факту, що його права порушуються відповідачем, адже вона наразі є власником спірного нерухомого майна, на яке претендує позивач.

Посилання відповідача на те, що відповідач немає будь-яких прав на вказане нерухоме майно та того, що він не звертався до уповноважених суб`єктів з приводу отримання правовстановлюючих документів на спірне майно, спростовується матеріалами справи, адже згідно копій витягу зі спадкової справи ОСОБА_4 , якій за життя належали 2/15 домоволодіння АДРЕСА_1 та 15/100 домоволодіння АДРЕСА_1 було доведено витребуваними нотаріусом та наданими спадкоємцями доказами про те, що ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_2 - є рідною сестрою спадкодавці, відмовилась у встановленому законом порядку від прийняття спадщини на користь племінника спадкодавця ОСОБА_2 , який до речі своєчасно надав приватному нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітової Т.С. заяву про прийняття спадщини.

Стосовно стверджень відповідача про те, що заява про забезпечення позову не містить обов`язкових елементів щодо ціни позову та пропозицій заявника щодо зустрічного позову також спростовано поясненнями у самій заяві позивача про забезпечення позову, у якій зокрема вказується, що ціну позову визначити при поданні позову неможливо з підстав, викладених у позові.

Пропозиції щодо зустрічного забезпечення у позивача відсутні, оскільки на його думку зустрічне забезпечення є недоцільним, так як забезпечення позову у вигляді арешту та заборони перереєстрації не завдає і не може завдати збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається зі змісту ухвали про забезпечення позову від 28.04.2020 року, підставою для накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості стало те, що відповідачем дійсно можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження спірного майна, а саме: 2/15 домоволодіння АДРЕСА_1 , та 15/100 домоволодіння АДРЕСА_1 , що, в свою чергу, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Вказаного висновку суд дійшов з пояснень позивача та приєднаних доказів про факт того, що майно вже тричі було відчужене на користь інших осіб.

При постановленні ухвали з вирішення питання наявності чи відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову суд враховує, що у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. ч. 9, 10, 11 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Згідно до ч.6 ст. 158 ЦПК України, відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Зі змісту клопотання про скасування забезпечення позову не надано достатніх доказів та не наведено обґрунтованих правових підстав для скасування арешту накладеного на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на магазин у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного суд вважає, що у випадку задоволення позову рішення суду фактично потребуватиме виконання щодо повернення спірних об`єктів нерухомості до особи, яка матиме на них усі законні права, оскільки забезпечення позову вживається з метою того, щоб в майбутньому виконання рішення суду було реальним.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , а також саме аналогічне клопотання про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" про визнання права власності та витребування майна є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 від 31 серпня 2020 року, а також саме його аналогічне клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 01 грудня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" про визнання права власності та витребування майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 05 лютого 2021 року.

Суддя: