Справа № 462/4179/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2021 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Іванюк І.Д.

з участю секретаря с/з Шиманської Я.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належить їй на праві власності. У вказаній квартирі, окрім неї з 2013 року зареєстрований її онук ОСОБА_3 , 1988 року народження. За час проживання в квартирі відповідач не ніс витрат на її утримання, не приймав участі у веденні господарства, вів аморальний спосіб життя та фактично знаходився на її утриманні. У травні 2019 року відповідач забрав свої речі та разом з дівчиною покинув спірну квартиру і більше в такій не появлявся. Перешкод у користуванні даним житлом відповідачу ніхто не чинив, вона ж не може реалізувати своє право власності у повній мірі, а тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, з мотивів наведених в такому та пояснили, що з травня 2019 року її онук відповідач по справі ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 і з того часу не приймає участі в утриманні такої, хоча перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто і ніколи йому не чинив. Ствердила, що реєстрація відповідача у квартирі порушує її права, як власника, вона не може вільно користуватися та розпоряджатися житловим приміщенням, на підставі чого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень суду не надав, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, оглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти і батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та, що дана квартира належить їй одноосібно на праві власності, зокрема Ѕ частина у порядку приватизації (а.с. 9), а Ѕ частина у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.03.2008р. (а.с. ).

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданою ОСББ «Пролісок» №37 від 09.07.2020 року окрім позивачки у даній квартирі з 26.11.2013 р зареєстрований піднаймач ОСОБА_3 /а.с.5/.

Також встановлено, що відповідач не проживає у даній квартирі, що підтверджується актом ОСББ «Пролісок» від 09.07.2020 року /а.с. 6/.

Факт не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік також стверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Зокрема свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що є сестрою позивачки і часто відвідує її. Знає, що ОСОБА_3 є внуком ОСОБА_1 , тривалий час він був зареєстрований і проживав разом із своїм батьком, а у 2013 р. зголосився дбати про ОСОБА_1 та з її згоди зареєструвався у спірній квартирі. Після реєстрації ОСОБА_3 почав поводити себе неналежним чином, почав пиячити, не сплачував комунальних послуг, витрачав пенсію позивачки. Близько 1,5 року виїхав в м. Київ, забравши свої речі. Перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила суду, що є сусідкою ОСОБА_1 і часто спілкується із нею. Знає, що ОСОБА_3 є внуком ОСОБА_1 , який тривалий час проживав у її житлі, часто його бачила і спілкувалась із ним. При цьому ОСОБА_3 вів аморальний спосіб життя, не працював, комунальних послуг не сплачував. Близько 2 років тому вона переслала його бачити, після чого дізналась, що він забрав свої речі та залишив помешкання. Перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 і не проживає в цьому житлі понад один рік без поважних причин, в судовому засіданні не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, добровільно виписатись із квартири позивачки відповідач не бажає, тим самим створює перешкоди їй у здійсненні права власності на спірне житло, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,258-259, 263-265, 274, 279, 280-282, 288, 354-355 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 05.02.2021 року.

Суддя Іванюк І.Д.