Справа № 288/340/21
Провадження № 2/288/145/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Яковенка А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - Відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - Відповідач 2) про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП в якому з врахуванням змінених позовних вимог /а.с.112-114/ вказує, що 30 квітня 2020 року о 16.20 годині Відповідач на 61 км + 750 м а/д Ставище - Попільня, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21013, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого на заокругленій ділянці дороги виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21053, д/н НОМЕР_2 з причепом марки «Граніт 300» д/н НОМЕР_3 під керуванням Позивача, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 ПДР України.

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 травня 2020 року, Відповідача 2 визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Позивач зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля, яким він керує та володіє за довіреністю, йому було заподіяно майнову шкоду, яка згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи станом на 30 квітня 2020 року складає 20492.00 гривень.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 була застрахована, а тому Позивач звернувся до Відповідача 1 із заявою про страхове відшкодування та отримав кошти за заподіяну йому шкоду внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі - 9757.53 гривень, проте завдана Позивачу шкода є більшою, а тому з врахуванням різниці виплаченої суми з Відповідача 1 слід стягнути кошти в розмірі 8734.47 гривень.

Крім того, розмір майнової шкоди, а саме частину суми на яку зменшилась сума страхового відшкодування за рахунок розміру франшизи - 2000.00 гривень та витрати в розмірі 163.00 гривень за розборку і зборку автомобіля, а також дефектовку пошкодження, всього на суму - 2163.00 гривень необхідно стягнути з Відповідача 2.

На підставі вищевикладеного Позивач просить, стягнути із товариства із додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» на свою користь на відшкодування завданої майнової шкоди 8897.47 гривень та стягнути з ОСОБА_3 на свою користь на відшкодування завданої майнової шкоди 2163.00 гривень та понесені судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Представник відповідача - товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

07 вересня 2021 року надав до суду відзив в якому вказує, що відповідно до аварійного сертифікату вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу запчастин (70 %) дорівнює 14101.84 гривень з врахуванням 20 % ПДВ та 11751.53 гривень без урахування ПДВ, франшиза становить 2000.00 гривень. На підставі заяви про страхове відшкодування, Позивачу було виплачено кошти в розмірі 9751.53 гривень (11751.53 - 2000.00), тобто товариство в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом. Позивачем не надано акту виконаних робіт, платіжного доручення щодо оплати послуг або квитанції чи касового чеку, тобто не надано доказів, що ним здійснено відновлювальний ремонт свого транспортного засобу та його вартості, а тому є всі підстави для вирахування суми ПДВ. Позивач повинен довести суду, що коштів сплачених Страховиком, з врахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, йому дійсно не вистачило для ремонту пошкодженого автомобіля. Зазначив, що товариством було виконано обов`язок щодо визначення розміру завданого збитку та виплати страхового відшкодування відповідно до отриманих документів та вимог законодавства. Таким чином, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог до страховика, а тому просить відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог. /а.с.75-79/

Відповідач 2 - ОСОБА_3 в судові засідання 16 листопада 2021 року та 29 листопада 2021 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.

Відповідно до Судових викликів № 288/340/21/12297/21 вих. від 25 жовтня 2021 року та № 288/340/21/13423/21 вих. від 16 листопада 2021 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач - ОСОБА_3 був повідомлений про судові засідання, які відбудуться 16 листопада 2021 року о 08.40 годині та 29 листопада 2021 року о 08.40 годині.

Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, вислухавши Позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи та справу № 288/499/20, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 27 жовтня 1999 року, власником автомобіля марки ВАЗ 21053, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4 . /а.с.8/

Як вбачається з довіреності від 29 травня 2012 року, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в органах МВС чи в будь - яких інших установах, підприємствах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування, органах нотаріату, а також у взаємовідносинах з іншими учасниками дорожнього руху з питань, пов`язаних з експлуатацією належного їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого 27 жовтня 1999 року, автомобіля марки ВАЗ, модель 21053, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також розпоряджатися (продавати, обмінювати, передавати в безоплатне користування, оренду, заставу, тощо на умовах обговорених ними попередньо до видачі цієї довіреності. Довіреність видана терміном на тридцять років та діє до 29 травня 2042 року. /а.с.9-10/

Відповідно до постанови Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 травня 2020 року в справі № 288/499/20, 30 квітня 2020 року о 16.20 годині ОСОБА_3 на а/д Ставище - Попільня км 61 + 750, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого на заокругленій ділянці дороги виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21053» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Граніт 300» д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив п.12.1 ПДР України. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 гривень. /а.с.11-12/

07 травня 2020 року відповідно до заказу - наряду № 000019512, ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_6 було виконано роботи з розборки зборки автомобіля (дефектовка пошкодження) вартістю 163.00 гривень. /а.с.13/

Відповідно до рахунку на оплату № від 07 травня 2020 року виданого ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту на автомобіля ВАЗ 21053, державний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1988, становить 30527.00 гривень. /а.с.14/

ОСОБА_1 07 травня 2020 року звернувся до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування в зв`язку з тим, що в ДТП, яка сталась 30 квітня 2020 року відповідальним за заподіяння шкоди визнано ОСОБА_3 , цивільно - правову відповідальність якого застраховано в ТДВ страхова компанія «Альфа - Гарант» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просить оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП. /а.с.15, 83/

19 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожьо-транспортну пригоду від потерпілого, в якому вказав що, автомобіль марки ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження внаслідок події, яка сталась за участю автомобіля марки ВАЗ 21013, д/н НОМЕР_1 , розмір страхового відшкодування він вважає задовільним в сумі - 50000.00 гривень. /а.с.81-82/

22 червня 2020 року ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 ) нараховано страхове відшкодування згідно страхового акту № цв/20/3041 за договором страхування в розмірі 9751.53 гривень. /а.с.16/

Відповідно до Висновку № 61 судової автотоварознавчої експертизи від 21 травня 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , яким володіє ОСОБА_1 , унаслідок ДТП, станом на 30 квітня 2020 року складає - 20492.00 гривень. Також, у Висновку зазначено, що основна складова автомобіля: кузов потребує заміни, завод виробник зняв даний КТЗ з виробництва, кузова автомобіля ВАЗ 21053, як запчастину в Україну не поставляє. По технічним умовам заводу виробника виключається можливість подальшої експлуатації автомобіля ВАЗ 21053, д/н НОМЕР_2 . Даний КТЗ підлягає утилізації. /а.с.38-44/

Згідно Полісу № АО/5841754 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 серпня 2019 року, страховиком - ТДВ СК «Альфа - Гарант», забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 21013, д/н НОМЕР_7 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 100000.00 гривень, розмір франшизи - 2000.00 гривень. /а.с.80, 103/

Як вбачається з протоколу технічного огляду колісного транспортного засобу, проведено огляд транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21053, д/н НОМЕР_2 , 1988 року випуску та складено перелік пошкоджень складових автомобіля, що виявлені під час зовнішнього органолептичного огляду, власник (довірена особа) ОСОБА_1 поставлено підпис про те, що він з актом огляду ознайомлений, пошкодження вказані вірно. /а.с.84-85/

Відповідно до Аварійного сертифікату 28-D/70/9 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу марки ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_2 , 1988 року випуску; вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно ремонтної калькуляції 28-D/70/9 - 18954.24 гривень; ринкова вартість ТЗ до моменту пошкодження відповідно до Звіту/консультації 28-D/70/9 - 20850.00 гривень; - коефіцієнт фізичного зносу даного транспортного засобу - 0.7; - вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу - 14101.84 гривень. Висновок щодо визначення вартості матеріального збитку на дату оцінки 29 травня 2020 року: - вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин: - 14101.84 гривень (з урахуванням ПДВ); - 11751.53 гривень (без урахування ПДВ). /а.с.86/

Також, аварійним комісаром ОСОБА_8 зроблено ремонтну калькуляцію № 28-D/70/9 вартості відновлювального ремонту КТЗ ВАЗ 21053 (державний номер НОМЕР_2 ). /а.с.87-88/

Згідно розрахунку страхового відшкодування, виконаного ОСОБА_8 , постраждалий власник ОСОБА_1 автомобіль марки ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_2 : ринкова вартість автомобіля на момент ДТП - 20850.00 гривень; вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) - 15795.20 гривень; вартість відновлювального ремонту (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) - 11751.53 гривень; - безумовна франшиза - 2000.00 гривень, сума страхового відшкодування - 9751.53 гривень. /а.с.90/

22 червня 2020 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» прийнято рішення про затвердження страхового акту та виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 9751.53 гривень. /а.с.91/

В судовому засіданні було досліджено матеріли справи про адміністративне правопорушення № 288/499/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП, до якої додано: - протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 378517 від 30 квітня 2020 року; - схему місця ДТП, яка сталася 30 квітня 2020 року; - пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 30 квітня 2020 року; - постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП; - постанову від 07 травня 2020 року.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Відповідача 1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 8897.47 гривень так як ним виплачене страхове відшкодування не в повному розмірі та просить стягнути з Відповідача 2 в рахунок відшкодування шкоди 2163 гривень.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вина Відповідача 2 - ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді за наявності доданої до матеріалів справи постанови суду та те, що порушення Відповідачем 2 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками доказуванню не підлягає.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Судом встановлено, що сторонами не оспорюється факт ДТП, вина Відповідача-2 та отримання Позивачем від страховика суми страхового відшкодування (вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля) у розмірі 9751.53 гривень. Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а саме вартість відновлювального ремонту, тобто робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, яка Позивачем визначена в розмірі 20492.00 гривень.

Відповідно до пункту 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21013 д/н НОМЕР_1 була застрахована Відповідачем 1 та Позивач звернувся до Відповідача 1 з заявою про страхове відшкодування завданої йому майнової шкоди в результаті ДТП /а.с.83/. При визначенні розміру матеріального збитку, завданого Позивачу, Відповідач 1 керувався оцінкою, здійсненою аварійним комісаром ОСОБА_8 , який має відповідний сертифікат.

Аварійним комісаром проведено огляд пошкодженого транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_2 /а.с.84-85/, визначено /а.с.86/ вартість відновлювального ремонту, вартість транспортного засобу до ДТП та коефіцієнт фізичного зносу: - вартість відновлювального ремонту - 18954.24 гривень; - ринкова вартість транспортного засобу - 20850.00 гривень; - коефіцієнт фізичного зносу - 0.7; - вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та ПДВ - 14101.84 гривень; - вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та без ПДВ -11751.53 гривень та здійснено /а.с.91/ розрахунок і виплату страхового відшкодування без врахування франшизи (2000.00 гривень) в розмірі - 9751.53 гривень.

Вартість відновлювального ремонту в розмірі 18954.24 гривень було визначено аварійним комісаром на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 27 травня 2020 року в якому зазначено виявлені пошкодження, ОСОБА_1 з актом огляду був ознайомлений та пошкодження зазначено вірно. В ремонтній калькуляції зазначено, що заміні підлягають наступні складові: - двері задні ліві; - обмежувач дверей задніх лівих; - скло дверей задніх лівих; - наружна ручка дверей задніх лівих; - облицювання дверей задніх лівих; - поріг дверей задніх лівих; - боковина задня ліва; - арка колесна; - диск колеса задній лівий.

Верховний Суду у постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зазначив, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Відповідно до статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись зі здійсненою Відповідачем 1 оцінкою, Позивачем заявив клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи. Та відповідно до Висновку № 61 від 21 травня 2021 року - вартість матеріального збитку складає - 20492.00 гривень. Дану експертизу проведено 21 травня 2021 року та експертом зазначено характер і об`єм пошкоджень: - кузов зламаний у середній частині підлягає заміні; - рульове колесо деформовано, підлягає заміні; - сидіння водія деформовано.

При визначенні розміру матеріального збитку, експертом зазначено /а.с.40/, що основна складова автомобіля: кузов потребує заміни, завод виробник зняв даний КТЗ з виробництва, кузова автомобіля ВАЗ 21053, як запчастину в Україну не поставляє. По технічним умовам заводу виробника виключається можливість подальшої експлуатації автомобіля ВАЗ 21053, д/н НОМЕР_2 . Даний КТЗ підлягає утилізації. Відповідно до результатів проведених досліджень ринкова вартість його відновлювального ремонту не визначалась.

В даному випадку, наявна розбіжність між висновками зробленими при визначенні розміру завданої шкоди аварійним комісаром на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 27 травня 2020 року та експертом у Висновку № 61 від 21 травня 2021 року при проведенні судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом висновку експерта було дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

За приписами статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як роз`яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Оцінюючи надані сторонами докази щодо розміру матеріального збитку, завданого автомобілю Позивача, суд приходить до висновку, що належним доказом розміру матеріальної шкоди, спричиненої Позивачу є висновок аварійного комісара ОСОБА_8 , з тих підстав, що між оглядом автомобіля аварійним комісаром та оглядом автомобіля експертом минув значний проміжок часу (11 місяців), виявлені при даних оглядах пошкодження автомобіля мають значні розбіжності, а саме при огляді 27 травня 2020 року підстав для висновку про заміну кузова автомобіля зроблено не було, Позивач був присутнім при огляді, погодився з даним висновком та заперечень проти нього не надавав. В свою чергу, вартість майнового збитку у висновку експерта визначено лише в розмірі ринкової вартості транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди - 20492.00 гривень, з врахуванням того, що кузов потребує заміни, в той час як аварійним комісаром ринкову вартість було визначено в більшому розмірі - 20850.00 гривень, а тому суд визначає майнову шкоду завдану Позивачу у розмірі 18954.24 гривень, який було визначено аварійним комісаром.

Окремо слід зазначити, що аварійним комісаром визначено розмір витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу (18954.24 гривень в тому числі ПДВ), який не перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди (20850.00 гривень), тобто відновлювальний ремонт автомобіля не визнаний недоцільним з економічної точки зору, оскільки ринкова вартість автомобіля перевищує вартість його відновлювального ремонту.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Необхідним критерієм для застосування порядку відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля, є встановлення факту фізичного знищення автомобіля, проте ринкова вартість автомобіля перевищує вартість його відновлювального ремонту, що є підставою для визначення розміру відшкодування завданої Позивачу шкоди виходячи із вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання автомобіля позивача фізично знищеним, або таким, що підлягає утилізації.

Вирішуючи питання щодо виплати Позивачу страхового відшкодування Відповідачем 1 у неповному обсязі, а саме в розмірі меншому ніж визначена майнова шкода, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - Постанова № 6), якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Верховний Суд у постановах від 04 грудня 2019 року по справі № 359/2309/17, від 15 жовтня 2020 року по справі № 755/7666/19 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В пункті 7.1, 7.41 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» визначено, що оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості. Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.

Згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники. Значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7.

Відповідно до матеріалів справи, дата введення автомобіля марки ВАЗ 21053 д/н НОМЕР_2 в експлуатацію - 01 січня 1988 року, термін експлуатації автомобіля - 32.43 років.

Відповідач 1 обмежений законом у виплаті у повному обсязі завданої майнової шкоди та повинен виплати страхове відшкодування лише з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, тобто обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а тому за обставин цієї справи у Відповідача 1 не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності та при обрахунку завданої шкоди правомірно застосував коефіцієнт фізичного зносу - 0.7, в зв`язку з чим розмір шкоди було зменшено з 18954.24 гривень до 14101.84 гривень.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV врегульовано, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відрахування від визначеної з врахуванням зносу, вартості відновлювального ремонту в розмірі - 14101.84 гривень було обґрунтовано встановлено в розмірі - 11751.53 гривень, без урахування ПДВ, так як Позивачем не надано Відповідачу 1 документальні підтвердження факту оплати проведеного ремонту, а в зв`язку з визначеною в полісі страхування франшизою в розмірі 2000.00 гривень, її було відраховано від 11751.53 гривень, в результаті чого було визначено суму відшкодування - 9751.53 гривень, яку було виплачено Позивачу.

Посилання Позивача на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для стягнення всієї суми майнової шкоди безпосередньо з Відповідача 1, не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Таким чином, заявлені Позивачем вимоги про відшкодування Відповідачем 1 завданої майнової шкоди в розмірі 8897.47 гривень, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки ним правомірно нараховано суму страхового відшкодування.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2 Постанови № 6 встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV)).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

За таких обставин, саме Відповідач 2, як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У страхової компанії не виникає обов`язку відшкодування зазначеної різниці, а тому з Відповідача 2 підлягає стягненню на користь Позивача різниця вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), яка не була виплачена Відповідачем 1 при страховому відшкодуванні в розмірі - 7202.71 гривень.

Крім того, в поданому позові Позивач просить стягнути з Відповідача 2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 2000.00 гривень франшизи та 163.00 гривень за дефектовку пошкодження.

Пункту 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що Позивачу при виплаті Відповідачем 1 завданої шкоди, також не було виплачено франшизу в розмірі 2000.00 гривень, що визначено в полісі страхування № АО/5841754, в той час, як Відповідач 2 є особою, яка завдала шкоди, а тому вказані кошти підлягають стягненню з Відповідача 2 на користь Позивача.

Крім того, Позивач в зв`язку пошкодженням автомобіля, поніс витрати в розмірі 163.00 гривень на дефектовку пошкоджень /а.с.23/, з метою встановлення розміру витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, вказані витрати є такими, що безпосередньо пов`язані з завданою Відповідачем 2 шкодою, а тому підлягають стягненню з нього на користь Позивача.

Таким чином, з Відповідача 2 підлягає стягненню на користь Позивача завдана матеріальна шкода в розмірі 9365.71 гривень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За наведених обставин суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені Позивачем підлягають до часткового задоволення, а саме в задоволенні позову до Відповідача 1 належить відмовити і стягнути з Відповідача 2 майнову шкоду в розмірі 9365.71 гривень.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Позивач при зверненні до суду також просить стягнути з Відповідачів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До матеріалів справи додано Договір-доручення про надання правової допомоги № 11/02-21 від 11 лютого 2021 року /а.с.137/ та Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги № № 11/02-21 від 11 лютого 2021 року, укладені між Адвокатським бюро «Анатолія Яковенка» та ОСОБА_1 /а.с.138/.

Відповідно до Акту про прийняття - передачу наданих послуг від 29 листопада 2021 року, виконавець надав замовнику юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги № 11/02-21 від 11 лютого 2021 року та Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги № № 11/02-21 від 11 лютого 2021 року, а замовник прийняв наступні послуги: 1. Проведення вивчення та аналізу матеріалів і документів, наданих Клієнтом, вивчення та аналіз судової практики, роз`яснень і коментарів, складання та подача позовної заяви - 1450 гривень; 2. Участь в судових засіданнях - 1500 гривень, а всього - 2950 гривень. /а.с.139/

Згідно квитанції № 40223254-1 від 26 листопада 2021 року, ОСОБА_1 сплатив адвокатському бюро «Анатолія Яковенка» кошти в розмірі - 2950.00 гривень. /а.с.135/

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог до Відповідача 1 та задоволено заявлені вимоги до Відповідача 2, який не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлена Позивачем вимога про стягнення з Відповідача 2 понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2950.00 гривень підлягає до задоволення та з Відповідача 2 належить стягнути вказані витрати на користь Позивача.

Враховуючи те, що Висновок № 61 судової автотоварознавчої експертизи був відхилений судом, Відповідачем 2 не відшкодовуються понесені Позивачем витрати на проведення експертизи в розмірі 4200 гривень.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 908.00 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з Відповідача 2 на користь Позивача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»; Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV; статтями 15, 16, 22, 990, 1166, 1187, 1194 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 80, 81, 82, 89, 102, 110, 128, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_2 ) 9365.71 гривень відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2950.00 гривень, сплачений судовий збір в розмірі 908.00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник