Ухвала

02 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 209/853/14

провадження № 61-104ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі - ПАТ «Імексбанк»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» (далі - ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 999-00023393/1 від 23 липня 2012 року у розмірі 45 965,19 грн, яка складається з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за 2017-2019 року - 42 938,95 грн та трьох процентів річних з грудня 2016 року по листопад 2019 року у сумі 3 026,24 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року позов ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» заборгованість за кредитним договором № 999-00023393/1 від 23 липня 2012 у розмірі 45 965,19 грн, що складається із суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за 2017-2019 рр. - 42 938,95 грн та трьох процентів річних з грудня 2016 року по листопад 2019 року - 3 026,24 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року залишено без змін.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу (надійшла 04 січня 2021 року) на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 12 січня 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Коротенка Є. В.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 45 965,19 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 100 = 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун