Справа №443/104/21
Провадження №2/443/887/21
РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Ратича Т.М.,

представника відповідача Закорчемного І.Б.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ходорівської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Ходорівської міської ради щодо непогодження (незатвердження) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання власником/користувачем суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про погодження такої технічної документації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . 22.07.2020 року за результатами розгляду його заяви від 06.07.2020 року складено акт узгодження меж його земельної ділянки та ОСОБА_1 , який затверджено 27.07.2020 та згідно якого позивачу рекомендовано вирішувати питання в судовому порядку. Однак, посадовими особами не здійснювались жодні заміри, не враховано відомостей, що містяться в Державному акті на право власності на земельну ділянку, проекти забудови земельної ділянки, будівельний паспорт ОСОБА_1

16.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про земельний спір.

05.11.2020 року позивач подав відповідачу заяву про погодження технічної документації.

Листом від 04.12.2020 за результатами розгляду вказаної заяви відповідач повідомив про те, що Ходорівська міська рада припиняє розгляд повторного звернення щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Вважає, вказану бездіяльність відповідача протиправною, оскільки з врахуванням норм Земельного законодавства, непогодження меж суміжним землекористувачем не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 22.01.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 03.02.2021 року відкрито провадження у справі.

10.03.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію від 20.03.2020 року із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 на власний розсуд, без врахування меж фактичного використання земельної ділянки та будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, що призвело до неможливості посадових осіб Ходорівської міської ради погодити її у порядку, визначеному чинним законодавством. Крім того, незрозуміло, про який Державний акт про право власності на землю йдеться у позовній заяві. Прийняттям рішення від 27.08.2020 року «Про затвердження акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 » Ходорівська міська рада вичерпала свої повноваження щодо можливості узгодити межі земельної ділянки.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Крім того, заявив про подачу ним доказів на підтвердження витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа у судовому засіданні пояснила, що дійсно не погодила позивачу межі земельної ділянки, оскільки вважає, що позивач самовільно зайняв частину її земельної ділянки. Під час узгодження меж їх земельних ділянок, нею пред`являлись членам комісії документи щодо розміру і меж її земельної ділянки.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом від 01.07.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12).

ФОП ОСОБА_3 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-37).

Як вбачається із вказаної технічної документації із землеустрою, ФОП ОСОБА_3 проведено комплекс топографо-геодезичних робіт, в результаті яких встановлено межі ділянок, точки повороту меж земельних ділянок закріплено в натурі (на місцевості), результати закріплення меж сформовано актом приймання-передачі межових знаків на зберігання.

В судовому засіданні встановлено, що 06.07.2020 ОСОБА_2 звернувся до Ходорівської міської ради із заявою про погодження (затвердження) вищевказаної технічної документації із землеустрою. Такий факт сторонами не заперечується.

22.07.2020 старостою Піддністрянського старостинського округу, спеціалістом 1 категорії земельних ресурсів та спеціалістом 1 категорії з питань надзвичайних ситуацій складено акт узгодження меж земельної ділянки при підготовці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зі сторони суміжного землекористувача гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_2 (а.с.44).

При обстеженні спільної суміжної межі земельної ділянки, частина земельної ділянки проходить по бетонній доріжці. Кожна зі сторін стверджує, що дана межа (доріжка) є її власністю.

Суміжним користувачам пропонувалось поділити дану межу по половині, нащо ні один із землекористувачів не погодився. Згідно кадастрового плану вищезгадана межа проходить від А до Б. Рекомендовано ОСОБА_2 вирішувати дане питання в судовому порядку.

Даний акт затверджений рішенням №4264 від 27.08.2020 Ходорівської міської ради (а.с.45).

Також в матеріалах справи наявні копії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки на АДРЕСА_3 , виданого у1983 році ОСОБА_1 , схеми виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, проекту забудови вказаної земельної ділянки, з яких видно розташування, розміри такої (а.с.3,40,41,42).

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що вищевказані документи стосуються земельної ділянки землекористувача ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , оскільки відбулась зміна назви вулиці та нумерації будинків, а також такі документи пред`являлись ОСОБА_1 членам комісії при виході на місце для узгодження меж земельної ділянки, за результатами якого було складено акт від 22.07.2020.

Окрім цього, 16.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до Ходорівської міської ради із заявою про земельний спір, згідно якої просив розглянути земельний спір, що виник між ним та ОСОБА_1 з приводу щодо дотримання останньою правил добросусідства (а.с.46-47).

05.11.2020 ОСОБА_2 повторно звернувся до Ходорівської міської ради із заявою про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1 (а.с.48).

У відповідь на заяву про погодження вищезгаданої технічної документації, Ходорівською міською радою в особі міського голови та старости Піддністрянського старостинського округу листом від 04.12.2020 №1584 повідомлено ОСОБА_2 про те, що 06.07.2020 ним було написано заяву про погодження вищевказаної документації. Оскільки 22 липня 2020 року комісія вже виїжджала по вищезгаданій адресі та склала акт узгодження меж земельної ділянки, який було надіслано поштою, Ходорівська міська рада припиняє розгляд повторного звернення щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49).

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ст.41 Конституції України).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема регулювання земельних відносин відповідно до закону (п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Статтями 116, 118 Земельного кодексу України визначено підстави й порядок набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Так, відповідно до ч. 1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно положень ст.118 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч.14 ст.186 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується , зокрема органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Частиною 17 ст.186 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Зі змісту наведених норм Закону вбачається, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний розглянути питання про затвердження (погодження) проекту землеустрою та затвердити такий або відмовити в його затвердженні.

Варто також наголосити, що чинна редакція ст.118 ЗК України передбачає, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно із статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно з положеннями ст. 55 Законом України «Про землеустрій» установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція).

Згідно п.2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Суд розглядає справи по відновленню меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п. 4.1 Інструкції № 376).

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції № 376 встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

При цьому, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 681/1039/15-ц, згідно якого стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні Ходорівська міська рада розглядаючи звернення ОСОБА_2 щодо затвердження проекту землеустрою, обмежилась прийняттям рішення про затвердження акту узгодження меж земельної ділянки та листом-відповіддю від 04.12.2020, тобто не вчинила дії та не прийняла рішення, передбачені ст.ст.118, 186 ЗК України щодо затвердження проекту землеустрою або відмови в його затвердженні, що є недопустимим.

Більше того, як встановлено в судовому засіданні, звернення ОСОБА_2 та питання затвердження (погодження) документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не виносилось на обговорення засідання Ходорівської міської ради.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту свого права, оцінивши докази їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1681,60 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.12,81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Ходорівської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність Ходорівської міської ради щодо непогодження (незатвердження) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання (погодження меж земельних ділянок) суміжним землекористувачем ОСОБА_1 .

Зобов`язати Ходорівську міську раду у місячний строк повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо погодження (затвердження) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання (погодження меж земельних ділянок) суміжним землекористувачем ОСОБА_1 .

Стягнути з Ходорівської міської ради (м.Ходорів, вул.Грушевського, 38) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка