Ухвала

Іменем України

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 715/1572/21

провадження № 61-19000ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Козлової Наталії Володимирівни, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), приватного нотаріуса Козлової Н. В., у якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Козлової Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57812593 від 22квітня 2021 року, час 19:59:58, і державну реєстрацію вказаного права та запис про право власності № 41651428, за якими за АТ «Альфа-Банк» зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 88, 0 кв. м, у тому числі житловою площею 49, 2 кв.м.

Увказаній позовній заяві також містилася вимога про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-яким способом особам дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , а також заборони відповідачу та будь-яким іншим особам на час розгляду справи вчиняти дії щодо виселення осіб, які там проживають та щодо вселення інших осіб.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі.

Також ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заборонено вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , а також заборонено відповідачу та будь-яким іншим особам на час розгляду справи вчиняти дії щодо виселення осіб, які там проживають та дії щодо вселення інших осіб до завершення розгляду справи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, АТ«Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасуватиухвалу суду першої інстанції як таку, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в забезпеченні позову.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2021 року змінено.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

В порядку забезпечення позову заборонено АТ «Альфа-Банк» вчиняти дії як власнику щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Чернівецький апеляційний суд у своїй постанові від 11 листопада 2021 року вказав, що співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» вчиняти дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

У листопаді 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій вона, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 11листопада 2021 року в частині часткового задоволення її вимог про забезпечення позову і залишити в силі ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2021 року.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що суд апеляційної інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, не дослідив та не надав оцінку зібраним у справі доказам, висновки суду не відповідають матеріалам справи.

За приписамичастини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказаланаступне: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Разом з тим при встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на те, що між сторонами справи виник спір з приводу квартири АДРЕСА_1 , предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію, апеляційний суд, змінюючи ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2021 року, дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчинення дій щодо відчуження указаної квартири.

При цьому обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції стосовно того, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони АТ «Альфа-Банк»та будь-яким іншим особам на час розгляду справи вчиняти дії щодо виселення осіб, які проживають у спірній квартирі, та дії щодо вселення інших осіб до вирішення справи по суті є неспівмірним із заявленими позовними вимогами та не дає підстав вважати, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення суду, якщо позов буде задоволений.

Під час вирішення питання про забезпечення позову апеляційний суд правильно виходив з того, що вжиті заходи забезпечення позову у даному випадку спрямовані виключно на обмеження суб'єктивних прав відповідача, як власника нерухомого майна, щодо вчинення дій з можливого його відчуження. При цьому суті іпотеки, як виду забезпечення, такі заходи не змінюють та не обмежують права іпотекодержателя.

Усі інші доводи, якими ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу, не можуть слугувати підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на незгоді заявника з ухваленим судовим рішенням, зводяться до переоцінки судом доказів, що згідно звимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Козлової Наталії Володимирівни, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко