Справа № 355/145/21
Провадження № 2-з/355/6/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

08 лютого 2021 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку він мотивує тим, що він є сином покійного ОСОБА_2 , який помер в смт. Баришівка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.02.2021 року.

У відповідності до ст. 1261ЦК України, я є спадкоємцем першої черги за законом.

Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є його рідна сестра ОСОБА_3 (дівоче ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка спадкодавця, яка проживає в АДРЕСА_1 .

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Нотаріус Малиновська Н.В., повідомила його, що заведена спадкова справа, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , за №372/2019, та 03 березня 2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю II черги ОСОБА_5 (тітці заявника). Нотаріус також повідомила, що його тітка повідомила її, що крім неї спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_6 .

Про ОСОБА_1 та його рідну сестру ОСОБА_3 , тітка не повідомила нотаріуса, і зазначила у своїй заяві про прийняття спадщини, що інші спадкоємці відсутні, хоча це не відповідало дійсності.

Звертає увагу суду, що державний нотаріус Малиновська Н.В., яка оформляла спадкові права після смерті батька, а також посвідчувала вище згаданий договір дарування квартири їхньому батьку, була особисто знайома з нашою матір 'ю ОСОБА_7 та тіткою, їй було відомо про склад нашої сім"ї про них дітей. Незважаючи на це прийняла неправдиву інформацію зазначену тіткою в її заяві про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 (батька), про те, що у нього інших спадкоємців не було. Не повідомила нас про відкриття спадщини.

Вказану заяву про прийняття спадщини, подану і підписану тіткою, нотаріус Іванцю С.О. пред`явила і зачитала в голос, але її копію, як і копію свідоцтва про прийняття спадщини на їм 'я тітки, відмовилась надати на руки, зазначивши, що матеріали спадкової справи можуть бути витребувані тільки за ухвалою суду, вразі пред`явлення позову.

Цього ж дня йому, та на наступний день 05.02.2021 року його сестрі ОСОБА_3 , вищезазначеним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з пропущеним шести місячним строком для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті їхнього батька. Разом з цим в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зазначила, що 17 жовтня 2019 року Баришівською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті їхнього батька.

Батьки заявника та його сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (спадкодавець), прожили спільно у зареєстрованому шлюбі з 1979 року по 1999 рік, а потім розлучились.

На підставі судового рішення про розподіл спільного майна подружжя матір 'ю заявника було сплачено батьку (спадкодавцю) кошти, як компенсацію вартості спільно набутого майна, що відповідно на той час вартості двохкімнатної квартири в центрі смт. Баришівка.

На ці кошти, мати батька ОСОБА_6 , купина однокімнатну квартиру в АДРЕСА_2 , на своє ім`я. Там проживають на сьогодні квартиронаймачі.

Після розлучення батьків заявник з сестрою продовжували проживати спільно з мамою, а батько жив зі своєю матір`ю та сестрою в АДРЕСА_3 . З батьком спілкувалися по телефону, зустрічалися з ним та приїзжали до нього додому, завжди вітали його з днем народження. Тоді заявник ОСОБА_1 і взнав від батька, що його мати купила квартиру, яка є її власністю і там живуть квартиранти, а він продовжував проживати з матір 'ю і сестрою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 він раптово помер. Про його смерть повідоми знайомі. Ні тітка ОСОБА_5 (сестра батька), ні його матір (баба) ОСОБА_6 про смерть батька ОСОБА_1 і сестру, яка проживала в Києві, не сповістили, його смерть повідомили знайомі. Ні тітка ні бабуся на дзвінки не відповідали.

3 плином короткого часу ОСОБА_8 та його сестра до них додзвонилися, вони підтвердили інформацію про смерть батька. Це стало відомо за 2 години до поховання. Заявник та його сестра ОСОБА_9 ледь встигли приїхати з Києва на кладовище.

Після смерті батька, заявник та його сестра, неодноразово зустрічалися зі своєю тіткою (рідною сестрою батька) на базарі, в магазині, на ринках м. Березані та м. Переяслава-Хмельницького, запитували її про спадок батька, так як, ми були зацікавлені в цьому і хотіли знати точно чи була у нього на день смерті якась нерухомість. Кожного разу тітка відповідала, що в нього нічого немає з нерухомості, а квартира належить його матері, і тому нам не потрібно звертатися до нотаріуса із заявами та витрачати кошти на довідки. Вони повірили своїй тітці.

Сестра ОСОБА_1 , минулого літа, прогулюючись зі своїм чоловіком, випадково зустріли біля річки тітку. При розмові вона її ще раз запевнила, що у батька немає спадкового майна. При цій зустрічі тітка почала її обнімати та цілувати, що було не типовим для неї і вона до цього ніколи таких знаків уваги, не робила, а взагалі останні 20 років вона зовсім не цікавилася їхнім життям, не родичалася з ними. Все це їм стало підозрілим, і вони вирішиш звернутися до нотаріуса, щоб переконатися про те, що після смерті батька спадкова справа ніким не заводилась і спадкове майно дійсно відсутнє, як переконала тітка.

04 лютого 2021 року, заявник звернувся з заявою про надання інформації до державного реєстратора Баришівської селищної ради Посох Вікторії Павлівни, та отримав інформаційну довідку номер: НОМЕР_1 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про те, що 24 травня 2017 року було укладено договір дарування квартири, серія 1-1314 посвідчений нотаріусом Баришівської державної районної нотаріальної контори Малииновською Н.В., за яким мати їхнього батька ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_2 .

Тітка про це все знала, так як, проживала з батьком та матір 'ю в одній хаті, а від них приховала цю інформацію, відмовляла від походу до нотаріуса.

Інформаційну довідку яку заявник отримав 04 лютого 2021 року з державного реєстру та інформація викладена в ній змусили його в той же день 04.02.2021 року звернутися з заявою до Баришівської державної районної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, після смерті батька.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.02.2021 року №107/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. В цій постанові зазначено, що 17.10.2019 року була заведена спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , за №372/2019 та 03.03.2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю ІНФОРМАЦІЯ_4 черги ОСОБА_5 . Нотаріус підняла спадкову справу та зачитала в голос заяву тітки ОСОБА_5 , про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій вона зазначила, що інших спадкоємців немає, тобто немає заявника та його сестри, сина і дочки. Що стосується матері батька ОСОБА_6 , то в матеріалах спадкової справи є повідомлення нотаріуса направлене за її місцем проживання, про те що заведена спадкова справа після смерті її сина. Але мати не з 'явилась, фактично відмовилась від спадкування, тому свідоцтво про право на спадщину було видано тітці заявника.

Таким чином необхідність забезпечення позову викликана тим, що ОСОБА_5 незаконно оформила спадщину і її отримала шляхом внесення інформації, завідомо не правдивої про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 , які відносяться до першої черги спадкування, відсутні. Вказані дії переконують заявника ОСОБА_1 в тому, що вказана особа взнавши про його з сестрою наміри звернутися до суду з позовом, може відчужити квартиру АДРЕСА_4 , здати її в оренду на довгий строк, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 , який буде поданий до Баришівського районного суду у встановлений ч.4 ст. 152 ЦПК України строк.

Відповідно до ст. 151, 152 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

З аналізу норм ст. 154 ЦПК України вбачається, що метою застосування зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Позивач має зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначені остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Також заявник ОСОБА_1 просить суд витребувати спадкову справу заведену до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , для огляду судом.

Відповідно з вимогами ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Таким чином зазначені докази не стосуються заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, вимога щодо накладення арешту на квартиру підлягає до задоволення, оскільки в подальшому вказана обставина може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. У вимозі щодо витребування спадкової справи слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 153, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на:

на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 202, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею: 17,38 кв.м., однокімнатна, що належить ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-411, від 03.03.2020 року, видане Баришівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:51444948 від 03.03.2020 року та заборонити ОСОБА_5 , здійснювати відчуження чи передачу (вчиняти будь-які правочини) прав на вказану квартиру іншим особам, в будь-якій спосіб, внести у відповідний реєстр відомості про накладення арешту.

Вімовити у вимозі щодо витребування спадкової справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішенням по справі законної сили.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 років в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Київського апеляційного суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Баришівського районного суду К. В. Коваленко