Ухвала

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 522/2986/18

провадження № 61-18671ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області

від 03 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» в особі Центрального відділення публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» у місті Одесі, третя особа,

яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання поруки такою, що припинена,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Вищезазначену касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору за її подання у розмірі, передбаченому законом, та необхідністю зазначення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга. Надано заявниці строк для усунення недоліків касаційної скарги до 15 січня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

18 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 , яка засвідчує, що заявниця виконала вимоги вищевказаної ухвали суду лише у частині сплати судового збору за подання касаційної скарги, однак не вказала підставу (підстави), з якої (яких) подається касаційна скарга, передбачену частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі та уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу суду касаційної інстанції на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, посилається, зокрема, на те, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не враховано положення постанови Пленуму Верховного Суду України

від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

В ухвалі від 24 грудня 2020 року суд звертав увагу ОСОБА_1 , щопосилання на постанову Пленуму Верховного Суду України, яка містить роз`яснення з питань застосування законодавства тане є постановою Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, не може виступати підставою касаційного оскарження судових рішень згідно пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Отже наведені у касаційній скарзі та уточненій касаційній скарзі доводи

не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга подана

на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги також слідує, що підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 зазначає те, що судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник

у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, посилання заявниці лише на неналежне дослідження судами попередніх інстанцій доказів за відсутності у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування судом апеляційної інстанції

в оскарженому судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах) не може свідчити про дотримання пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо зазначення

у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Отже вимоги ухвали Верховного Суду від 24 грудня 2020 року, в якій, зокрема, роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України, в повній мірі заявницею не виконані.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено,

що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року і уточнена

касаційна скарга не містять підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України подана касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» в особі Центрального відділення публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» у місті Одесі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання поруки такою, що припинена, - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников