Провадження № 2/761/2027/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

та представників учасників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.06.2020 року було відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні представник відповідача заявила суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вказана справи не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а її слід розглядати у порядку окремого провадження, а саме як встановлення факту батьківства у зв`язку з відсутністю спору про право. Відтак, провадження у справі підлягає закриттю.

Представник позивача вважав вказану заяву необгрунтованою, оскільки із врахуванням подальшого вступу у спадщину після померлого позивачкою наявний спір про право та відповідач позову не визнає, як зазначено у відзиві.

Заслухавши думку присутніх представників учасників, дослідивши зміст позовних вимог і вимог заяви про закриття, суд прийшов до наступних висновків.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що позовні вимоги пред`явлені до відповідачів про встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_7 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, у разі задоволення позову дитина є донькою померлого та має право поряд з його дружиною та іншою дитиною на спадщину після померлого, а тому наявний спір про право.

Відтак, справа не може бути закрита на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Більше того, зазначаючи про неможливість розгляду вказаної справи в порядку цивільного судочинства, представник відповідача не зазначає в якому ж судочинстві підлягає розгляду вказана справа, а також не оскаржує при цьому ухвалу про відкриття провадження у цій цивільній справі з наведених у цьому клопотанні підстав.

Крім того, позовні вимоги стосуються захисту порушених, на думку позивача прав, як доньки померлого батька, а тому такі права підлягають судовому захисту шляхом розгляду і вирішення позову по суті вимог.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції). Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

З метою уникнення надмірного формалізму та неправомірного обмеження доступу до суду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 13, 255, 256, 261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 від 05.02.21 року про закриття провадження у цивільній справі №761/14012/20.

У відповідності до вимог ст..353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: А.А.Осаулов