Провадження № 4-с/161/89/21
У Х В А Л А

25 листопада 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника Терлецького О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

Скаргу мотивує тим, що 07.05.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист у справі № 161/276/19 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь його користь 6000,00 грн. витрат на правову допомогу. 20.05.2021 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцькою А.С., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62130365. У вказаній постанові зазначено стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 1000,00 грн. моральної шкоди. Помітивши описку, він звернувся до державного виконавця із заявою про її виправлення, оскільки виконавцем Левіцькою А.С. невірно розтлумачено рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2019 та постанови Волинського апеляційного суду від 05.12.2019 у справі № 161/276/19.

Зазначає, що 08.07.2020 державним виконавцем Левіцькою А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62130365, мотивовану тим, що постановою Волинського апеляційного суду від 05.12.2019 у справі № 161/276/16 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2019 в частині стягнення моральної справи скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Така постанова державного виконавця є протиправною, оскільки відповідно до виконавчого листа від 07.05.2020, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/276/19 йдеться про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу, який видано після постановлення Волинським апеляційним судом, постанови від 05.12.2019.

Крім того, ОСОБА_1 не отримував оскаржуваної постанови, що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», про її існування дізнався його представник лише 27.06.2021, у зв`язку з чим происть суд поновити йому строк на оскарження дій державного виконавця, визнати незаконними іі дії щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 62130365 від 08.07.2020 та скасувати її.

Ухвалою судді від 02.09.2021 прийнято та призначено скаргу до розгляду.

Від Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 62130365. Крім цього, представник суб`єкта оскарження, просив суд відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні скаржник та його представник, скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, просили суд скаргу задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши представлені письмові докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2019 у справі № 161/276/19, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 1000,00 грн. моральної шкоди, а також 6000,00 грн.витрат на правничу допомогу.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05.12.2019, вищевказане рішення в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк» про стягнення 1000,00 грн. моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи з примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому законами України.

Примусове виконання будь-якого судового рішення розпочинається з подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

07.05.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист за № 688 у справі № 161/276/19. Із вказаного виконавчого листа випливає, що суд вирішив стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 6000,00 грн.витрат на правничу допомогу.

За заявою ОСОБА_1 від 07.05.2020, державним виконавцем Левіцькою А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62130365.

Зі змісту постанови йдеться про стягнення з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 1000,00 грн. моральної шкоди.

15.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про виправлення помилки, яку зареєстровано у Печерському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 26253 від 19.06.2020(а.с.15).

08.07.2020 державним виконавцем Левіцькою А.С. винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, мотивоване наявністю постанови Волинського апеляційного суду від 13.09.2019, з посиланням на п.5 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3ст.129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду».

Отже, у найвищому за юридичною силою законі закріплено конституційний принцип обов`язковості рішень судів, за ознакою територіальностіна всій території нашої держави.

Частиною 1ст. 18 ЦПК України встановлено судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», саме виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначенихзаконом «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами.

У виконавчому листі № 688, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/276/19, суд вирішив стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 6000,00 грн.витрат на правничу допомогу.

Однак, державний виконавець при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020, посилається на постанову Волинського апеляційного суду від 05.12.2019, якою скасовано рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим виконавче провадження слід закінчити.

Проте, такий висновок державного виконавця є невірним, оскільки як слідує із постанови Волинського апеляційного суду від 05.12.2019, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2019 в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк» про стягнення 1000,00 грн. моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Таким чином, судове рішення в частині стягнення з АТ КБ «Приват Банк» в користь ОСОБА_1 22805,24 грн. безпідставно списаних коштів та 6000,00 грн.витрат на правничу допомогу, залишено без змін.

Відтак, судом встановлено, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2019 станом на сьогодні є невиконаним.

За таких обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 є неправомірною.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Із наданих на виконання ухвали суду від 02.09.2021, матеріалів виконавчого провадження № 62130365, вбачається, що 08.07.2021 за № 62130365/1 зареєстровано супровідний лист про направлення сторонам виконавчого провадження оскаржуваної постанови, а також до суду, який його видав.

Однак, сам по собі супровідний лист до постанови про закінчення виконавчого провадження із зазначенням сторін та їх адреси не є належним доказом на підтвердження факту надсилання їм такої постанови та дотримання державним виконавцем вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження»

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької А.С. про закінчення виконавчого провадження № 62130365 від 08.07.2020 є неправомірною та підлягає до скасування, а скарга до задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 62130365 від 08 липня 2020 року.

Скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни про закінчення виконавчого провадження № 62130365 від 08 липня 2020 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта