Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

у с т а н о в и в:

09.09.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 за підписом його представника про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявник просить суд встановити факт ідентичності прізвища й імені та по-батькові: ОСОБА_3 (рос.) та ОСОБА_4 (укр.) й належність одній особі персональних даних в архівній довідці Державного архіву Київської області №01-43/1658(1) від 19.07.2021 року щодо актового запису про народження ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і у свідоцтві про народження №1094 від 30.04.1964 року, в частині запису про батька ОСОБА_3 (рос.).

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є громадянином Республіки Білорусь, 1983 р.н., та має намір набути громадянство України за територіальним походженням. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» заявник вказує, що його дідусь по материнській лінії - ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 / ОСОБА_3 (рос.)) народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території УРСР в с. Блідча, Іванківського району, Київської області, що підтверджується архівною довідкою №01-43/1658(1) від 19.07.2021 з Державного архіву Київської області. При цьому, ст. 8 Закону України «Про громадянство України» передбачає набуття громадянства України за територіальним походженням для осіб, чий дід народився на території УРСР. На підтвердження факту, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (після одруження - ОСОБА_5 ), яка в свою чергу є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявник надає копії: повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_1 від 21.07.2020, свідоцтва про народження ОСОБА_5 №1094 від 30.04.1964 та свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 22.01.1983 р.н. З легалізованого перекладу свідоцтва про народження матері заявника №1094 від 30.04.1964 вбачається, що запис російською мовою про її батька ОСОБА_3 було перекладено українською - ОСОБА_3 . Під час попередньої консультації в органах Державної міграційної служби України з метою оформлення набуття громадянства України заявнику повідомили, що у зв`язку з різним написанням у документах прізвища й по-батькові діда ОСОБА_2 : « ОСОБА_3 (рос.) і ОСОБА_4 », - потрібно встановити у судовому порядку факт належності персональних даних одній особі. Як вбачається з експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/973-а від 21.07.2021 року: прізвище: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також ім`я по батькові: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (російською мовою) є ідентичними. Зокрема експертом встановлено, що запис прізвища українською мовою ОСОБА_11 довідка щодо актового запису про народження, запис у формі родового відмінка однини ОСОБА_4 , вихідна форма - ОСОБА_4 , батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_13 ) та російський запис ОСОБА_8 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_5 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_14 (рос.)) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Запис імені по батькові українською мовою ОСОБА_15 довідка щодо актового запису про народження, запис у формі родового відмінка однини ОСОБА_4 , початкова форма - ОСОБА_4 ) та запис російською мовою ОСОБА_10 (свідоцтво про народження ОСОБА_5 , запис батько ОСОБА_3 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Встановлення факту ідентичності персональних даних і їх належність одній особі потрібно заявникові для набуття громадянства України за територіальним походженням. В даному випадку встановлення факту ідентичності персональних даних і їх належність одній особі має значення для реалізації заявником свого права на набуття громадянства України за територіальним походженням. Оскільки дідусь заявника помер, встановити факт ідентичності прізвища, імені й по-батькові та належність персональних даних одній особі можливо лише у судовому порядку.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами окремого провадження до судового засідання.

22.10.2021 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у яких представник зазначає, що копії документів, що надані заявником, як підтвердження факту родинних відносин та народження діда заявника на території України до 24.08.1991 року, можуть слугувати лише доказом під час звернення особи до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.

В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви, просить її задовольнити та додатково пояснила суду, що заявник є громадянином Республіки Білорусь, але має намір набути громадянства України за територіальним походженням по місцю народження його діда по материнській лінії. Дід заявника народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території УРСР, що підтверджується наявною в матеріалах справи архівною довідкою. Також до заяви надані докази на підтвердження родинних відносин заявника, його матері та діда, однак у зв`язку із різним написанням ПІБ виникла необхідність встановлення юридичного факту належності персональних даних за рішенням суду. Крім того, представник вказує, що зі змісту письмових пояснень заінтересованої особи вбачається, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не має заперечень стосовно задоволення заяви ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представників заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

За змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та його апостильованого перекладу, ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Могильов Білоруської РСР народилась ОСОБА_5 (російською ОСОБА_5 ), батьком якої є ОСОБА_3 (російською ОСОБА_3 ), білорус (а.с. 42-45).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та його апостильованого перекладу, 22.01.1983 року ОСОБА_5 (російською ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Могильов, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (російською ОСОБА_2 ), після укладення шлюбу прізвище дружини та чоловіка - ОСОБА_2 (російською ОСОБА_2 ) (а.с. 46-49).

Поряд із цим, відповідно до наявної на аркушах справи 17-20 копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та його апостильованого перекладу, 22.01.1983 року ОСОБА_5 (російською ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка м. Могильов, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (російською ОСОБА_2 ), після укладення шлюбу прізвище дружини та чоловіка - ОСОБА_2 (російською ОСОБА_2 ).

Отже, у двох перекладах вказаного свідоцтва про шлюб ПІБ нареченої російською ОСОБА_5 перекладено українською ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вивчивши копії поданого заявником свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 суд вбачає, що з них не можливо достеменно встановити зазначений у свідоцтві дійсний рік народження нареченої 1964 або ж 1967.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та його апостильованого перекладу, ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Могильов, Республіка Білорусь, народився ОСОБА_2 , матір`ю якого є ОСОБА_5 (білоруска), батьком - ОСОБА_2 (а.с 50-53).

Заявник ОСОБА_2 є громадянином Республіки Білорусь, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина Білорусії (а.с. 54-56).

За змістом Архівної довідки Державного архіву Київської області Київської обласної державної адміністрації №01-43/1658(1) від 19.07.2021 року, у книзі реєстрації актових записів про народження за 1926 рік по с. Блідча Іванківського району Київської області, що зберігаються у документах архівного фонду «Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області», є актовий запис №64 від 02.11.1926 року про народження ОСОБА_4 (так у документі) 27 жовтня 1926 року (а.с. 5).

Згідно Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/973-а від 21.07.2021 року: «З практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей при документальній фіксації прізвищ через неврахування їх походження, під впливом російської мови або варіантної парадигми розмовних відповідників базових антропонімних основ тощо. В інших документах записи зроблено відповідно до чинних стандартів, що зумовлює орфографічну відмінність між прізвищами в різних документах однієї особи або членів однієї родини. Етимологічна реконструкція прізвища з прозорою внутрішньою формою та змішування форм прізвища, що походять від національних варіантів того ж особового імені (на зразок ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і под.) є одним із найбільш поширених відхилень від чинних правил міжмовного (російсько-українського) перетворення. З урахуванням зазначеного запис прізвища українською мовою ОСОБА_11 довідка щодо актового запису про народження, запис у формі родового відмінка однини ОСОБА_4 , вихідна форма - ОСОБА_4 , батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_13 ) та російський запис ОСОБА_8 ( свідоцтво про народження, запис ОСОБА_5 , батько ОСОБА_3 , ОСОБА_23 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. У практиці лінгвістичних експертиз відомі численні випадки розбіжностей у написанні особових імен та похідних форм імені по батькові, зумовлені їх нормативною поліваріантністю, а також використанням у документальних записах архаїчних, розмовних, говіркових та гіпокористичних варіантів. Це призводить до виникнення орфографічно відмінних форм запису мені в різних документах однієї особи та членів однієї родини. Ідентифікація таких ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного запис імені по батькові українською мовою ОСОБА_15 довідка щодо актовою запису про народження, запис у формі родового відмінка однини ОСОБА_24 , початкова форма - ОСОБА_4 ) та запис російською мовою ОСОБА_10 (свідоцтво про народження ОСОБА_5 , запис батько ОСОБА_3 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності в записах зумовлені фіксацією в різних документах форм імені по батькові від одного і того ж особового імені українського ОСОБА_25 і російського ОСОБА_26 : офіційного російського ОСОБА_10 та українського, утвореного за архаїчною посесивною моделлю ОСОБА_9 » (а.с. 21).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України).

Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник просить встановити факт ідентичності прізвища й імені та по-батькові: ОСОБА_3 (рос.) та ОСОБА_4 (укр.) й належність одній особі персональних даних в архівній довідці Державного архіву Київської області №01-43/1658(1) від 19.07.2021 року щодо актового запису про народження ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і у свідоцтві про народження №1094 від 30.04.1964 року, в частині запису про батька ОСОБА_3 (рос.).

Метою встановлення відповідного юридичного факту за змістом заяви та згідно пояснень представника заявника наданих в судовому засіданні, є можливість подальшого набуття заявником громадянства України за територіальним походженням.

Статтею 4 Закону України «Про громадянство України» визначено, що питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України.

Отже, правовідносини щодо набуття громадянства України, оформлення та припинення громадянства врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство», Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» та іншими нормативними актами.

Згідно Закону України «Про громадянство України» іноземці або особи без громадянства, за наявності підстав, можуть набути громадянство України за народженням, за територіальним походженням, внаслідок прийняття до громадянства України та за іншими підставами.

Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України».

За змістом ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

За змістом Преамбули «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 28 вказаного Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Згідно підпунктів «а»-«в» пункту 24 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви суд по-перше враховує положення ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та зазначає, що за змістом вказаної норми закону і п. 28 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, особа, що має намір набути громадянство України за територіальним походженням, подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства - для іноземців, а також документи, що підтверджують факт народження діда чи баби заявника на відповідних територіях та засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою.

Отже, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги, крім перевірки та встановлення факту народження особи на території України, необхідно також підтвердити той факт, що заявник подав до компетентного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Разом із тим усупереч вимогам статті 8 Закону України «Про громадянство», статей 294, 318 ЦПК України із доданих до заяви документів не вбачається, що заявник розпочав передбачену законодавством України процедуру для набуття громадянства України та припинення громадянства Республіки Білорусь. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, з яких би вбачалося, що заявник у позасудовому порядку вживав будь-яких заходів, передбачених статтею 8 Закону України «Про громадянство», Порядком, що у свою чергу свідчити про відсутність підстав встановлення юридичного факту, на який вказує заявник, та передчасність звернення із такою заявою до суду.

При розгляді справи судом не встановлено факту подання заявником до компетентного органу заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства, адже заявник звернувся до суду з указаною заявою маючи намір набути громадянство України.

Таких даних не вбачається ні з матеріалів справи, ні з письмових пояснень заінтересованої особи ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області.

Відсутність даних про звернення до компетентного органу із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язанням припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства, вказує на відсутність підтвердження дотримання заявником процедури, передбаченої Порядком №215.

Оскільки заявником не надано доказів того, що він звертався до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявою та іншими документами для набуття громадянства України, або доказів того, що йому було відмовлено, заява ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту є передчасною і відповідно не підлягає до задоволення.

Приймаючи відповідне рішення суд враховує наявну практику Верховного Суду щодо вирішення справ відповідної категорії, яка, зокрема, викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року по справі №654/3462/17.

Крім того, суд дійшов висновку і про відсутність достатніх доказів на підтвердження дійсного факту про те, що рідний дід заявника по материнській лінії народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Блідча, Іванівського району, Київської області.

Відповідно до положень ст. 76, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Питання написання прізвища, ім`я та по-батькові людини і їх переклад, належним чином не підтверджують, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Блідча, Іванківського району, Київської області народився саме рідний дід заявника по материнській лінії, адже відповідні прізвище, ім`я та по-батькові є досить поширеними, а заявник не надав будь-яких інших доказів для підтвердження даних про народження свого діда в с. Блідча, хоча не був позбавлений можливості звернутись до суду з клопотанням про допит свідків, надати будь-які інші офіційні та не офіційні документи із яких можна було б у сукупності дійти обґрунтованого висновку, що дід заявника дійсно народжений на території УРСР і в архівній довідці відображені дійсно дані про народження особи, яка є дідом заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80, 259, 263-265, 293, 315, 318, 354, 355 ЦПК України, ст. 4 Конституції України, Законом України «Про громадянство України», «Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 02.12.2021 року.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

Заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (м. Київ, вул. Березняківська, 4а, ).

Суддя -