Ухвала

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 127/2702/20

провадження № 61-1597ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного за касаційною скаргою Кредитної спілки «Істок» на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Кредитна спілка «Істок» (далі - КС «Істок») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 07 серпня 2018 року до КС «Істок» звернувся ОСОБА_1 із заявою про вступ до кредитної спілки, яку задоволено, сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок. Таким чином, на підставі статті 10, частини другої статті 16 Закону України «Про кредитні спілки» ОСОБА_1 набув членства у КС «Істок».

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав до КС «Істок» заяву на отримання кредиту. Між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № ДКВ-2659 (далі - Договір), відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,001 процент річних, які зобов`язався повернути до 07 лютого 2020 року, зі сплатою 82,19 грн щоденно за надання кредиту.

07 серпня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір №1 до Договору, відповідно до умов якого щоденна плата за надання кредиту становить 328,76 грн.

Відповідно до пункту 4.7.2 договору за порушення умов договору передбачена сплата позичальником штрафу в розмірі 1 000,00 грн за порушення сплати кожного платежу згідно з графіком платежів.

Згідно з пунктом 4.7.3 Договору за порушення умов договору настають правові наслідки, а саме: повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно з статтею 625 ЦК України.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 07 серпня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № ДКВ-2659 ДП1, згідно з умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність разом із позичальником перед кредитором за виконання зобов`язання за Договором.

ОСОБА_1 несвоєчасно та не у повному обсязі здійснював оплату за кредитом, порушуючи умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом за період із 07 серпня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 470 061,72 грн, яка складається із такого: заборгованість за основною сумою кредиту - 68 972,60 грн; заборгованість за платою - 131 598,16 грн; заборгованість за відсотками - 1,05 грн; інфляційні нарахування - 17 650,32 грн; 100 процентів річних згідно з статтею 625 ЦК України та пунктом 4.7.3. кредитного договору - 236 839,59 грн; штраф згідно з пунктом 4.7.2 Договору - 15 000,00 грн.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд достроково стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за Договором за період з 07 серпня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 470 061,72 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року позов КС «Істок» задоволено частково.Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КС «Істок» заборгованість за основною сумою кредиту за Договором у розмірі 52 300,00 грн. У задоволенні інших вимог позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином своїх зобов`язань за Договором, тому наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитом. Водночас ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, а тому в силу вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року апеляційну скаргу КС «Істок» задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року у частині відмови у стягненні заборгованості інфляційних нарахувань скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КС «Істок» 17 650,32 грн, які становлять інфляційні нарахування за період із 07 серпня 2018 року до 31 грудня 2019 року за Договором. В іншій частині рішення Вінницького міського суду від 15 вересня 2020 року залишено без змін.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що інфляційні нарахування відповідно до статті 625 ЦК України не підпадають під обмеження, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача. Відповідачі в установленому законом порядку не довели, що наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань не відповідає умовам договору чи вимогам закону.

25 січня 2021 року КС «Істок» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині незадоволених вимог позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у розмірі 470 061,72 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (567 500,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, та касаційна скарга не містить посилань на передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кредитної спілки «Істок» на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик