справа № 399/566/20
провадження № 2/399/12/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуюча - суддя Шуліка О.О.

за участю секретарів Аксьонової К.С., Бобрик І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 інтереси якого представляє - адвокат Доля Володимир Борисович до ОСОБА_2 інтереси якого представляє - адвокат Кінаш Андрій Григорович про відшкодування моральної шкоди та процесуальних витрат у кримінальному провадженні

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом згідно якого прохав суд винести рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та стягнути процесуальні витрати які він поніс під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження в розмірі 7818,60 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 12.06.2013 року ОСОБА_2 умисно наніс йому тілесні ушкодження. 12.06.2013 року у денний час він проходив по вул.. Колдака в с.Деріївка, ОСОБА_2 з невідомих йому причин напав на нього і почав наносити удари по голові тулубу. Він намагався уникнути нападу і забіг до двору його матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , але ОСОБА_2 забіг слідом за ним і продовжував наносити йому удари навіть незважаючи на те, що його мати намагалась зупинити його. Внаслідок неправомірних дій відповідача йому були заподіяні тілесні ушкодження, які за висновком судово - медичного експерта віднесені до категорії легких. З даного приводу він звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за замах на вбивство, кримінальна справа була відкрита за ознаками ч.1 ст. 125 КК України. Після кількох років розслідування, обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 був спрямований до суду в 2019 році, але з урахуванням того, що з часу вчинення злочину пройшло більше шести років і сплив строк притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, що передбачений ч.1 ст. 125 КК України, за клопотанням відповідача ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області кримінальне провадження було закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності. Тобто, кримінальне провадження було закрито з нереабілітуючих обставин. Разом з тим, незважаючи на вчинення відповідачем відносно неї кримінального злочину, ОСОБА_2 не вчинив жодних дій для врегулювання питання щодо відшкодування йому заподіяної матеріальної та моральної шкоди, саме тому він змушений звертатися до суду з позовом про відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та процесуальних витрат, що він поніс за час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Внаслідок нападу відповідача йому були заподіянні численні тілесні ушкодження в області голови, шиї, тулубу, кінцівок у зв`язку з чим він відчував сильний та тривалий фізичний біль, був позбавлений можливості протягом тривалого часу повноцінно працювати, виконувати повсякденні обов`язки по господарству, був обмежений у можливості вільно рухатися та виконувати справи, що пов`язані з фізичним навантаженням. Внаслідок травм в області губ та порожнини рота він навіть не міг повноцінно та безболісно приймати їжу. Все це спричинило йому не лише фізичний, психологічний біль та моральні страждання. Крім того, внаслідок неправомірних винних дій відповідача він змушений був витрачати значний час на поїздки до лікарів, експерта, правоохоронних органів. Враховуючи тривалість слідства, що як він розуміє, відбулося лише внаслідок корупційного зв`язку відповідача з працівниками правоохоронних органів, він змушений був кілька разів в судовому порядку оскаржувати постанови про закриття кримінальної справи, виїздити до судів в смт. Онуфрівка, в м.Світловодськ, і навіть в м.Кіровоград (Кропивницький). Внаслідок неправомірної поведінки відповідача він тривалий час відчував фізичні та моральні страждання, хвилювання, тривогу, змушений був змінювати звичайний уклад життя, звертатися до інших осіб за допомогою, відстоювати його права шляхом численних звернень до суду, слідчого, прокурора. Враховуючи тривалість порушення його прав та викликані цим моральні страждання, те, що відповідач не лише не приніс йому вибачень, а і стверджує про свою невинуватість, він не отримав морального задоволення навіть після припинення кримінального провадження, а тому вважає, що відповідач має відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду, грошовий розмір якої він визначає в сумі 10000,00 грн. Під час тривалого досудового розслідування даного злочину та спроб відповідача уникнути відповідальності, в тому числі на його думку, і з використанням корупційних зв`язків з працівниками правоохоронних органів, які кілька разів намагались закрити провадження, влаштували тяганину, що призвело до можливості звільнити відповідача від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, він змушений був нести витрати на проїзд до райвідділу поліції, прокуратури, суддів, а саме враховуючи віддаленість с.Дереївка від смт. Онуфріївка, м.Олександрії, Світловодськ, та м.Кіровограда (Кропивницького), нерегулярність та графік руху громадянського транспорту, а також небажання надавати знайомим будь - які пояснення з приводу таких поїздок, він змушений був використовувати власний транспорт для цих поїздок, тобто витрачати власні кошти на придбання пального. Тобто, злочином йому була заподіяна ще і матеріальна шкода, яку відповідач не відшкодував з власної ініціативи. Також він змушений був використовувати свій власний транспорт для неодноразових поїздок, а саме до Онуфріївського РВ УМВС України у Кіровоградській області, до м.Світловодська (для медичного освідування експертом), до Онуфріївської ЦРЛ (до проходження медичного огляду комісією), до м.Кременчук (за правою допомогою) до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, до Кропивницького апеляційного суду. В його розпорядженні є автомобіль ВАЗ 21093 1996 року виписку в якому використовується бензин А-92. Враховуючи, що відповідач не відшкодував своєчасно понесені ним витрати на придбання пального його вартість визначається ним в цінах, що дії станом на липень 2020 року, а саме на АЗС фірми «Укрнафта» вартість бензину А 92 складає 20,00 грн. за 1 літр. Норми витрат встановлені на підставі даних Міністерства інфраструктури України для автомобіля ВАЗ 21093, об`ємові двигуна 1499, з механічною коробкою передач, складає 8,3 літра на 100 км. Враховуючи, що автомобіль експлуатується більше 8 років, до цієї норми слід застосувати коефіцієнт +10%, тобто для його автомобіля норма витрати палива складає 8,3 л/100 км+10% =9,13л/100 км. При розрахунку компенсації застосовується наступна формула: норма витрат палива Х(відстань:100 км) Х вартість палива= розмір компенсації. Таким чином відповідач має відшкодувати йому витрати на придбання пального для проїзду до відповідних місць для вирішення питання щодо кримінального провадження відносно ОСОБА_2 в загальній сумі 7818,60 коп. Тому, він вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну та процесуальні витрати, що пов`язані з проїздом з місця проживання до місць, в яких розташовані правоохоронні, судові та судово - медичні установи.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4.08.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду.

25.08.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача, згідно якого відповідач заперечував проти позовних вимог позивача та прохав відмовити у їх задоволені.

Свій відзив мотивував тим, що поняття моральна шкода й порядок її відшкодування визначаються ст.. 23 ЦК України. Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. Вищевказані складові є необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди: характер правопорушення ( це може бути адміністративний проступок, злочин як середньої тяжкості, так і тяжкий, інше порушення цивільних прав, яке не є злочином або проступком. Оцінці також має підлягати об`єкт порушення, тобто на що правопорушення було спрямоване на життя та здоров`я чи на майно самого потерпілого або близьких йому осіб тощо); глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ( тут мова йдеться як професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад заподіяння шкоди здоров`ю);ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. За загальним правилом вина є підставою для відшкодування моральної шкоди. Отже суд має брати до уваги як форму вини завдавала шкоди ( умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого. Отже розмір відшкодування, що присуджується не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавала шкоди. Стосовно доказів, що обґрунтовують розмір моральної шкоди. Доказами можуть бути будь - які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками) та іншими документами тощо, що підтверджують обставини, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди, обґрунтування визначеного позивачем розміру компенсації і т.ін. Відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст.2 КК України закріплена презумпція невинуватості. Відповідно до неї особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вироку суду по відношенню до нього немає. Розуміючи безперспективність вказаного кримінального провадження, його закрили за строками давності. При цьому його вина у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена не була. У відповідності до положень ч.1 ст. 49 КК України суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку. Йому ніхто не роз`яснив юридичних наслідків такої процесуальної дії, тому він дав згоду на закриття провадження за строками давності. Стосовно поїздок позивача до різних осіб в різних населених пунктах. Ці поїздки здійснювалися за його особистим бажанням і власним волевиявленням. Він його не примушував їх здійснювати і ці збитки не наносив. Майнова шкода відшкодовується власнику майна. Згідно наданих до позовної заяви копій документів, власником вказаного у позовній заяві автомобіля є ОСОБА_4 . Ніяких позовних вимог чи претензій до нього законний власник автомобіля не пред`являє. Позивач має право лише користуватися вказаним автомобілем. З приводу розрахунку витрат на придбання пального. Якийсь набір цифр, який не несе ніякого смислового навантаження. Розрахунок витрат на придбання пального здійснюється в якихось одиницях виміру, а саме в одиницях ваги (грамах, кілограмах, тонах), одиницях об`єму (літрах), одиницях вартості (гривнях, доларах,євро чи будь - якій іншій грошовій одиниці). Про що йде мова в так званому розрахунку витрат на придбання пального із самого розрахунку встановити неможливо. В нормі витрат бензину для легкових автомобілів вказана витрата бензину 7,7, не зрозуміло в яких це одиницях виміру. Також незрозуміло, яке відношення має інформація по паливному ринку україни на 7.07.2020 року до витрат з 2013 по 2019 рік. Також докази, які додані до позовної заяви підтверджують лише наявність кримінального провадження та факт закриття. У зв`язку з тим, що додані до позовної заяви докази не містять інформації щодо нанесення як моральної та і матеріальної шкоди, він вважає, що вони є неналежними доказами. Вважає, що предметом доказування в даній справі є факт нанесення майнової шкоди і саме в заявленому розмірі. Надані докази не підтверджують розмір заявлених позовних вимог. Позивач не обґрунтував належність наданих ним доказів для підтвердження заявлених ним вимог. Таким чином, згідно закону позивач повинен довести факт нанесення йому матеріальної шкоди і саме заявленому розміру та факт нанесення матеріальної шкоди і саме заявленому розмірі. В даному випадку позовні вимоги ґрунтуються виключно на припущеннях про можливість нанесення моральної шкоди і саме в такому розмірі та можливості нанесення матеріальної шкоди і саме в такому розмірі. В рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. Наявність чи відсутність моральної та матеріальної шкоди судом не встановлювалася, тому позивач в рамках цивільного процесу має довести факт наявності моральної та матеріальної шкоди в заявленому розмірі. Таким чином, позивач зобов`язаний довести заявлені вимоги за допомогою відповідних належних доказів. Докази, які подані позивачем разом із позовною заявою жодним чином не підтверджують заявлених позовних вимог. Окрім посилання на кримінальну справу позивач письмово не повідомив суд про докази, які позивач не може подати у встановлений законом строк, не вказав причини, з яких він не може подати суду інші докази та не надав суду докази того, що він здійснив всі належні від нього дії спрямовані на отримання вказаних доказів.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 2.09.2020 року підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2020 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Доля В.Б. про витребування доказів залишено без розгляду.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 2.12.2020 року

у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Доля В.Б. про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2020 року підготовче судове засідання відкладено та витребувано докази по справі.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Доля В.Б. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на задоволені позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кінаш А.Г. заперечував проти позовних вимог та прохав у їх задоволені відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав думку свого адвоката та також прохав відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.11.2019 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.. 49 КК України. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрито на підставі ст. 284 КПК України.

З огляду на твердження представника відповідача щодо наявності ухвали суду за подією, яка була між сторонами і стала підставою звернення до суду ОСОБА_1 , суд визнає дану обставину щодо такої події, результату розгляду такими, що не підлягають доказуванню і є встановленим фактом.

В судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дійсно відповідно до висновку експерта № 139 позивачу ОСОБА_1 завдано легкі тілесні ушкодження у виді «множественных ссадин и кровоподтеков шеи, лба слева, припухлость м`яких тканей головы, поверхностные раны и осаднения слизистой обох губ и полости рта».

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Представник адвокат позивача ОСОБА_1 - Доля В.Б. , в судовому засіданні пояснив, що шкода позивачу завдана неправомірними діями відповідача внаслідок вчинення останнім кримінального правопорушення. А отже, суд приходить до висновку, що саме протиправними діями відповідача ОСОБА_2 , в результаті вчинення ним кримінального правопорушення, внаслідок вчинення якого позивачу ОСОБА_1 були причинені легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи,а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом,моральна шкода відшкодовується грошовими коштами,іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, позивач ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку з нанесенням йому відповідачем ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховується, що позивач після нанесення йому тілесних ушкоджень відповідачем він тривалий час відчував фізичний та моральні страждання, хвилювання, тривогу, змушений був змінювати звичайний уклад життя, шляхом звернення до інших осіб про допомогу, а тому вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, не дивлячись на невизнання представником відповідача та відповідачем позову. ОСОБА_1 переніс фізичний біль, була принижена його честь та гідність, в зв`язку з чим він переніс моральні страждання, а тому суд вважає за необхідне частково задовольнити його позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Також матеріалами кримінального провадження підтверджується твердження позивача та його адвоката, що він неодноразово їздив як до Онуфріївського РВ УМВС України в Кіровоградській області, до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, до Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури, до Світловодського міжрайонного відділення Комунального закладу «Кіровоградського обласного бюро судово - медичної експертизи», до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, до Кропивницького апеляційного суду.

Доказів з приводу поїздок до Онуфріївської ЦРЛ суду не надано.

Розрахунком витрат на придбання пального встановлено, що позивач провів власний розрахунок витрат на пальне.

Докладною інформацією по паливному ринку України станом на 7.07.2020 року встановлено вартість палива різних операторів та вид палива.

Суд, не приймає до уваги як доказ розрахунок витрат на придбання пального, та докладну інформацію по паливному ринку України, оскільки вони ніяким чином не підтверджують, яку саме суму затратив позивач, та не підтверджує дійсність придбання палива, тобто позивачем не надано суду належних доказів щодо витрат на бензин, а тому у задоволені позовних вимог в частині відшкодування процесуальних витрат суд вважає, необхідно відмовити.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином,позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої злочином ОСОБА_2 , звільнена від сплати судового збору, а тому, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141ЦПК України стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та процесуальних витрат у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 908,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача - адвокат Доля Володимир Борисович, юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник - адвокат Кінаш Андрій Григорович, юридична адреса: Полтавська область, м.Кременчук, вул.. Небесної Сотні, б. 55, к.99.

Повний текст рішення виготовлено 4.02.2020 року.

Суддя О.О. Шуліка