Справа № 755/5048/20
Провадження № 2/755/1475/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 5 730,42 грн за кредитним договором № б/н від 15.03.2010 р. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_4 звернулася до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 15.03.2010 р., відповідно до якої отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у вказаній заяві ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_4 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_4. На виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачем 13.02.2019 р. була направлена претензія кредитора до Третьої київської державної нотаріальної контори. 05.07.2019 р. надійшла відповідь Третьої київської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 12.09.2019 р. до спадкоємців, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , був направлений лист-претензія, у якому позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 15.03.2010 р. становить 5 730,42 грн з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 5 730,42 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14.04.2020 р. відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки.

Копію ухвали суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатків до неї відповідачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , отримали 14.05.2020 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Позивач копію вказаної ухвали суду отримав 19.05.2020 р. (а.с.85-87, 93).

21.05.2020 р. до суду надійшли відзиви відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у яких проти позову заперечують та просять відмовити у його задоволенні з аналогічних підстав. Зазначають, що зобов`язання спадкодавця, ОСОБА_4 , по договору кредиту нерозривно пов`язані саме з нею, оскільки їх мати мала свій особистий сімейний бюджет та особисто розпоряджалася своїми грошима, а її діти, відповідачі, не знали про вказаний кредитний договір. Відповідачі, кожен окремо, не подавали заяву про прийняття спадщини та, виходячи з вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України, не прийняли її. Відповідачі не одержували від спадкодавця будь-якого майна. Оскільки позивач дізнався про відсутність прийняття спадщини 05.07.2019 р., коли отримав відповідь нотаріальної контори, то термін 6 місяців, встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України сплинув 05.01.2020 р., а позовна заява надійшла до суду лише 21.01.2020 р., тобто поза межами встановленого строку для пред`явлення вимог до спадкоємців. У зв`язку зі вказаними обставинами для позивача настають наслідки, передбачені ч. 4 ст. 1281 ЦК України.

У відповідях на відзиви, що надійшли на електронну пошту суду 15.06.2020 р. та у паперовому вигляді 17.06.2020 р., і є аналогічними за змістом, представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Ванжа Н.В. наполягає на тому, що спадкування зобов`язань ОСОБА_4 її спадкоємцями відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позичальник взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі сплатою всіх комісій і відсотків передбачених договором. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Щодо посилань відповідачів на положення ч. 1 ст. 1282 ЦК України, то за матеріалами справи відсутня інформація про те, чи зареєстровано за боржником нерухоме і нерухоме майно. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо їм, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Відповідач повідомив банк про смерть позичальника 09.12.2015 р., а 13.02.2016 р., тобто у встановлений ст. 1281 ЦК України строк, Банк заявив першу претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу Десятої київської державної нотаріальної контори претензії кредитора № SAMDN9340 від 13.02.2016 р. Однак відповіді від Десятої київської державної нотаріальної контори на зазначену претензійну вимогу не надійшло. В подальшому, 13.02.2019 р. банк повторно направив до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу Третьої київської державної нотаріальної контори претензії кредитора.

Ухвалою суду від 23.07.2020 р. судом за клопотанням позивача було витребувано від Третьої київської державної нотаріальної та від Десятої київської державної нотаріальної контори відомості щодо наявності заведеної спадкової справи та за її наявності належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 .

29.07.2020 р. до суду надійшли пояснення відповідачів на відповідь на відзив, у яких зазначається, що закон надає право вибору «прийняти» або «не прийняти» спадщину, таким чином реалізація цього права залежить саме від волі особи, у зв`язку з чим прийняття спадщини без заяви спадкоємця суперечитиме вимогам ч. 1 ст. 1268 ЦК України та волевиявленню особи по її прийняттю. Оскільки жодним з відповідачів не було подано заяву про прийняття спадщини, то остання не є такою, що прийнята ними. Норма ч. 1 ст. 1282 ЦК України визначає, у яких саме межах вимоги кредитора підлягають задоволенню - у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки відповідачі не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, то вони і не одержували від спадкодавця будь-якого майна, тобто у них не виникло зобов`язання задовольнити вимоги кредитора. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт проживання відповідачів саме на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем. Реєстрація не обмежує проживати за іншою адресою. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був розірваний у 1989 році, а отже він взагалі не може бути відповідачем по цій справі. З огляду на вказане, відповідачі просять відмовити у задоволенні позову.

Заперечення представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Меркулової В.А. на поясненні відповідачів, що надійшли до суду 19.08.2020 р., містять аналогічні доводи, що були раніше викладені стороною у заявах по суті справи.

08.09.2020 р. до суду від Десятої київської державної нотаріальної контори надійшов лист.

10.09.2020 р. відповідачем, ОСОБА_2 , подано до суду копію витягу зі Спадкового реєстру № 61261501 від 11.08.2020 р. та копії свідоцтв про народження відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Від Третьої київської державної нотаріальної контори 14.09.2020 р. до суду надійшла копія матеріалів спадкової справи № 46/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 24.09.2020 р. за клопотанням відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постановлено витребувати від Десятої київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи надходила на їх адресу претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» в порядку ст. 1281 ЦК України вих. № SAMDN9340 від 13.02.2016 р. щодо боржника ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.09.2020 р., відповідачем ОСОБА_2 , подано до суду Інформацію № 225686941 від 25.09.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

29.10.2020 р. та 09.12.2020 р. до суду надійшли листи Десятої київської державної нотаріальної контори щодо передання за належністю до Третьої київської державної нотаріальної контори ухвали суду

Ухвалою суду від 17.12.2020 р. закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

06.01.2020 р. до суду надійшла заява відповідача, ОСОБА_3 , у якій просить слухати справу без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, позовні вимоги не визнає на підставі наданих раніше заперечень. Крім того, просить долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про розірвання шлюбу як доказ того, що він не є належним відповідачем по цій справі, оскільки на день відкриття спадщини він не перебував у шлюбі зі спадкодавцем, а отже не відноситься до жодної черги спадкоємців.

Цього ж дня до суду надійшла заява відповідача, ОСОБА_1 , у якій у якій просить слухати справу без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, позовні вимоги не визнає на підставі наданих раніше заперечень.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Уповноважений представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про причини своєї неодноразової неявки у судове засідання не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог, зокрема щодо укладення договору, наявності боргу та його розміру, надано копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та довідку про видачу карток.

Як убачається з матеріалів справи, 15.03.2010 р. ОСОБА_4 була складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві позичальником, остання підтвердила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-43).

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У даному випадку Умови та Правила надання банківських послуг позичальником не підписані, а Тарифи банку, як окремий документ, в матеріалах справи взагалі відсутні.

За таких умов, з урахуванням практики Верховного Суду, банк має право вимагати повернення фактично отриманої суми кредиту.

Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що банк вимагає стягнення саме фактично виданої суми кредиту у розмірі 5987,88 грн., що є заборгованістю за простроченим тілом кредиту, отже така вимога в даному випадку є мотивованою та відповідає судовій практиці вищої судової інстанції.

Натомість, вивчивши та оцінивши інші докази, на яких ґрунтується вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів, як спадкоємців позивальника, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог банку до відповідачів, з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту копії паспорту ОСОБА_4 (позичальник), остання була зареєстрована за наступною адресою проживання: АДРЕСА_1 з 16.09.1982 р. (а.с. 45).

Вказана копія паспорту позичальника містить її засвідчення станом на 15.04.2010 р., тобто станом на час підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (позичальник) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 52).

За змістом наявної в матеріалах справи копії паспорту відповідача ОСОБА_1 , а також згідно з даними електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», остання зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_1 з 28.07.1988 р. (а.с. 46, 82).

За змістом наявної в матеріалах справи копії паспорту відповідача ОСОБА_2 , а також згідно з даними електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», останній зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_1 з 16.09.1982 р. (а.с. 50, 81).

За змістом наявної в матеріалах справи копії паспорту відповідача ОСОБА_3 , а також згідно з даними електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», останній зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_1 з 20.05.1982 р. (а.с. 47-49, 80).

Як зазначає позивач у своїх відповідях на відзив та убачається з наданого ним знімку екрану з Банківського комплексу, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 було прикріплено 09.12.2015 р. (а.с. 121 зворотній бік).

17.01.2019 р. позивач, АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори з претензією кредитора вих. № SAMDN9340, у якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа щодо майна померлого боржника, ОСОБА_4 ; включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком в розмірі 5 730,42 грн; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; надати відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину (а.с. 54).

Своїм листом від 20.02.2019 р. Третя київська державна нотаріальна контора повідомила позивача, що 20.02.2019 р. на підставі претензії кредитора нотаріальною конторою заведено спадкову справу №46/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . В разі звернення спадкоємців, вимоги банку будуть доведені до їх відома (а.с. 55).

Також з матеріалів справи убачається, що банк листами від 29.08.2019 р. звертався до відповідачів із претензіями про погашення боргу померлої позичальниці (а.с. 56-62).

Відповідно до витягу № 61261501 від 11.08.2020 р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Третьою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 46/2019 (а.с. 195).

Із копії матеріалів спадкової справи № 46/2019, заведеної Третьою київською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , убачається, що спадкова справа була заведена державною нотаріальною конторою 20.02.2019 р. на підставі претензії кредитора - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вих. № SAMDN9340 від 17.01.2019р. Заяви спадкоємців про прийняття спадщини у матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 197-206).

У листах від 08.09.2020 р., 29.10.2020 р. та 09.12.2020 р., направлених Десятою київською державною нотаріальною конторою на виконання ухвал суду про витребування доказів, зокрема надання інформації щодо надходження на їх адресу претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» в порядку ст. 1281 ЦК України відносно боржника ОСОБА_4 , зазначається про передання такої ухвали суду за належністю до Третьої київської державної нотаріальної контори, оскільки спадкова справа заведена вищевказаною державною нотаріальною конторою (а.с. 190, 223, 237).

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 убачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний 14.09.1989 р., про що Дніпровським відділом РАЦС м. Києва було складено актовий запис за № 974 (а.с. 177).

Згідно з Інформаційною довідкою № 225686941 від 25.09.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за результатами пошуку відомості відносно права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень відносно ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відсутні (а.с. 219).

Відповідно до положень ст,ст. 1216-1218, 1220-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ст.ст. 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За приписами ст.ст. 1258, 1261-1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст.ст. 1281, 1282 ЦК України (у редакції закону, що була чинною станом на день відкриття спадщини, а також станом на 09.12.2015 р. - день, коли банку стало достовірно відомо про смерть позичальника) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач посилається на те, що відповідачі є спадкоємцями позичальника, які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тож мають сплатити заборгованість за кредитним договором, яка увійшла до складу спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даному випадку суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця з огляду на наступні, встановлені судом, факти та обставини.

Оскільки судом встановлено, що про смерть позичальника кредитору, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було достовірно відомо станом на 09.12.2015 р., а з відповідною претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України він звернувся до державної нотаріальної контори лише 17.01.2019 р., то таким кредитором було пропущено, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, шестимісячний строк від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, для пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання представника позивача про направлення банком претензії кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України за № SAMDN9340 від 13.02.2016 р. до Десятої київської державної нотаріальної контори, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження такої обставини, яка натомість спростовується, зокрема, матеріалами спадкової справи, заведеної 20.02.2019 р. Третьою київською державною нотаріальною конторою.

Крім того, оскільки судом встановлено, що між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 шлюб було розірвано іще у 1989 році, то останній, у розумінні ст. 1268 ЦК України, не може бути її спадкоємцем за законом, як такий, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Водночас судом враховується той факт, що за матеріалами справи не було встановлено наявність майна, одержаного відповідачами, як спадкоємцями ОСОБА_4 , у спадщину, в межах вартості якого вони зобов`язані задовольнити вимоги кредитора. Крім того, матеріали справи взагалі не містять даних щодо наявності спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями вищенаведеного діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 5 730,42 грн за кредитним договором № б/н від 15.03.2010 р., що є підставою для повної відмови у задоволенні позовних вимог.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 634, 1054, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261-1265, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 141, 158, 209, 210, 247, 263, 265, 280, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитом спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складений 04 лютого 2021 року.

Суддя: