КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/372/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року місто Київ

справа № 759/8878/14-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який є представником ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження, постановлену під головуванням судді Кириленко Т.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржник: ОСОБА_4 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про заміну сторони правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 , правонаступником якої є малолітня ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону, а саме стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі №759/8878/14-ц.

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №321/П/66/2008-840 від 15 липня 2008 року в розмірі 2 299 455,23 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №18353 від 15 липня 2008 року, а саме на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,50 кв.м, жилою площею 19,10 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2008 року №18349, посвідчений ПН КМНО Морозовою С.В., шляхом його продажу ПАТ «Комерційний Банк «Надра», з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Комерційний Банк «Надра» всіх повноважень продавця предмету іпотеки та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Зазначав, що 21 квітня 2020 року між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір №GL3N415722 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №321/П/66/2008-840 від 15 липня 2008 року.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі №759/8878/14-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про виправлення описки.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 , який є представником ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_4 не була та не могла бути належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, оскільки станом на 03 серпня 2020 року ОСОБА_4 , яка була стороною у даній справі була померлою, так як остання 25 липня 2020 року трагічно загинула у ДТП.

Зазначав, що заявник у порушення вимог ч.2 ст.183 ЦПК України долучив до заяви докази самостійного направлення копії заяви, проте направив її не по належній боржнику адресі, не за місцем її фактичного проживання, реєстрації: АДРЕСА_2 , яке зазначене у всіх процесуальних документах справи, а по адресі її народження: АДРЕСА_3 .

Посилався на те, що заявником не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що на виконанні відповідного органу ДВС перебуває відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа.

Вказував, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, а тому це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Зазначав, що після смерті ОСОБА_4 залишилася малолітня донька ОСОБА_3 , 2017 року народження, яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, а саме оспорювану квартиру АДРЕСА_4 . Законним представником малолітньої є її батько - ОСОБА_2

21 грудня 2020 року від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив, в якому останній посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , який є представником ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Терно О.В. у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду було залучено в якості правонаступника померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 .

Стягувач ПАТ «Комерційний банк «Надра» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч. 3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частиною 3 ст.442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки, складеної секретарем судового засідання від 03 серпня 2020 року, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання 03 серпня 2020 року о 10.00 год. учасників процесу по справі, фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалося.

03 серпня 2020 року була постановлена оскаржувана ухвала, в якій зазначено, що в судове засідання сторони не з'явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

При цьому, матеріали справи не місять доказів направлення судової повістки за адресою реєстрації ОСОБА_4 : АДРЕСА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 як на час розгляду заяви про заміну сторони, так і на час постановлення оскаржуваної ухвали була померлою.

ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

А відтак, судом першої інстанції при постановленні ухвалибули порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності боржника, яка на час розгляду справи була померлою, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №321/П/66/2008-840 від 15 липня 2008 року в розмірі 2 299 455,23 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 1 173 074,74 грн., заборгованості за відсотками - 885 386,79 грн., пені - 122 690,19 грн., штрафу - 118 303,51 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №18353 від 15 липня 2008 року, а саме на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,50 кв.м, жилою площею 19,10 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2008 року №18349, посвідчений ПН КМНО Морозовою С.В., шляхом його продажу ПАТ «Комерційний Банк «Надра» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Комерційний Банк «Надра» всіх повноважень продавця предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн.

У вказаному рішення зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII.

21 квітня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір №GL3N415722 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія`набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №321/П/66/2008-840 від 15 липня 2008 року.

Відповідно до витягу з додатку №1 до договору №GL3N415722від 21 квітня 2020року, право вимоги за кредитним договором №321/П/66/2008-840 від 15 липня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_4 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Вказаний вище договір є чинним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г. було відкрито спадкову справу №150/2020.

З копії спадкової справи №150/2020 до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 залишилася малолітня донька ОСОБА_3 , 2017 року народження, законним представником малолітньої є її батько - ОСОБА_2 .

Батьки померлої: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та чоловік ОСОБА_2 подали до приватного нотаріуса КМНО Сташкової А.Г. заяви про відмову від спадщини на користь малолітньої ОСОБА_3 .

Звертаючись із заявою заявник ТОВ «Фінансова компанія«Довіра та гарантія» просив замінити сторону, а саме: первісного стягувача ПАТ«Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі №759/8878/14-ц. При цьому посилався на ст.ст.512, 514 ЦК України та ст.442 ЦПК України.

Статтею ст.55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження й її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Вказані норми закону спростовують доводи апеляційної скарги про те, що процесуального правонаступництва у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як сторони виконавчого провадження та набуття статусу стягувача при невідкритому виконавчому провадженні не може відбутись.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов'язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов'язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 09 січня 2020 року у справі №2218/5181/2012.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача (про заміну сторони правонаступником) відповідає змісту статей 55, 512, 514 ЦК України, а відтак наявні підстави для задоволення заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, а тому це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 та постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18 колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Нормами статті 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

У порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Отже нормами ЦПК та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Як вбачається з матеріалів даної справи, заявник просив замінити сторону стягувача правонаступником для виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року, а відтак розгляд даної заяви належить до цивільної юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони правонаступником.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який є представником ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони - задовольнити.

Замінити сторону у справі з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у справі №759/8878/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 , правонаступником якої є малолітня ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: