ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9274/21 Справа № 185/6448/20 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, визнання права власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. Позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0571 га на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0536; цільове призначення земельної ділянки; для ведення садівництва), визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0571 га на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0536; цільове призначення земельної ділянки; для ведення садівництва).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 15.08.2018 року вона купила у ОСОБА_4 земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0571 га на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0536; цільове призначення земельної ділянки; для ведення садівництва) за 10000.00 гривень. Договір купівлі-продажу оформити не встигли, тому що продавець ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. На підтвердження договору купівлі-продажу земельної ділянки продавець надала їй письмову розписку про отримання коштів за продану земельну ділянку та передала правовстановлюючі документи на землю.

У зв`язку зі смертю продавця позивач не може оформити договір належним чином і зареєструвати право власності на землю, а відповідач, яка є представником неповнолітнього спадкоємця, відмовляється оформити землю, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом (а.с.2-5).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, визнання права власності на нерухоме майно задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0571 га на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0536; цільове призначення земельної ділянки; для ведення садівництва). Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0571 га на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0536; цільове призначення земельної ділянки; для ведення садівництва). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 1681.60 гривень (а.с.76-80).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю (а.с.87-89).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка АДРЕСА_1 , площею 0,0571 га на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0536; цільове призначення земельної ділянки; для ведення садівництва) (а.с.12).

15 серпня 2018 року ОСОБА_4 продала зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 . Договір купівлі-продажу в той день у нотаріуса не оформили, домовившись звернутися в нотаріальну контору пізніше. На підтвердження домовленості про купівлю-продаж земельної ділянки ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 10000.00 гривень вартості земельної ділянки, а ОСОБА_4 у свою чергу написала розписку у якій зазначила про продаж земельної ділянки та отримання за це грошових коштів (а.с.20) і передала ОСОБА_1 документи про право власності на земельну ділянку, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку, технічну документацію на земельну ділянку та членську книжку садівничого товариства (а.с.12, 17-18, 19).

З часу купівлі земельної ділянки нею постійно користується ОСОБА_1 і стала членом садівничого товариства «Будівельник» (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.11). У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 сторони договору не встигли оформити договір нотаріально.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись ст. 220 ЦК України, виходив із того, що власник земельної ділянки ОСОБА_4 , за час свого життя прийняла рішення щодо розпорядження належним їй майном, продала земельну ділянку ОСОБА_1 , домовившись з нею про всі істотні умови договору і сторони повністю виконали умови договору.

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною другою статті 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації.

Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов`язків для сторін.

Договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна та земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-162цс12.

Приймаючи до уваги встановленні обставини, аналізуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини суд апеляційної інстанції зробив висновок,що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження позову, відповідно підстави для задоволення позову відсутні.

Розписка, на яку посилається позивач як на належний та допустимий доказ на підтвердження позову, судом апеляційної інстанції не приймається до уваги, оскільки зазначена розписка не є договором купівлі - продажу нерухомості в розумінні діючого цивільного законодавства і відповідно не може бути визнана належним та допустимим доказом при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновок суду першої інстанції та відповідно таке рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 2522,40 грн., він підлягає стягненню з ОСОБА_1 на її користь.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2522, 40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: