КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/4450/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/1081/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , та апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

у квітні 2020 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки внаслідок ДТП у сумі 117 313,84 грн, фактичні понесені збитки у сумі 65 823,61 грн; відшкодувати моральну шкоду у сумі 50 000 грн; витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що з внаслідок ДТП, яка сталася 01.07.2019 з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем Volvo FM 12, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності відповідачу, було пошкоджено автомобіль MINI, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Позивач на відновлення автомобіля витратив 216 313,84 грн відповідно до актів виконаних робіт від 31.10.2019 та від 30.12.2019, виданих спеціалізованим (офіційним) СТО - ТОВ «АВТ Баварія Київ».

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» та страховиком сплачено позивачу 99 000 грн страхового відшкодування.

Відтак відповідач має сплатити позивачу суму збитків, яка не покрита страховою виплатою та складає 117 313,84 грн.

Крім того, він зазнав інших витрат, а саме вартість проведення оцінки матеріального збитку (експертизи) - 2 372 грн, дефектування пошкодженого транспортного засобу на СТО - ТОВ «АВТ Баварія Київ» - 2 880 грн, оренда транспортного засобу - 56 451,61 грн, витрати на нотаріальне посвідчення договору оренди транспортного засобу - 3 700 грн, відновлення державних реєстраційних знаків - 420 грн.

Внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює з врахуванням принципів розумності та справедливості у 50 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, у сумі 117 733,84 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні фактичних понесених збитків та на правову допомогу та ухвали в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці вимоги у повному обсязі. Посилається на необґрунтованість рішення суду. А саме, суд не врахував, що дефектування транспортного засобу і ремонт це не єдиний безперервний процес і ремонтні роботи не виконуються безпосередньо після дефектування. У зв`язку із значним розміром збитку, що перевищує ліміт відповідальності страховика він наполягав на проведенні оцінки збитку з метою фіксації переліку отриманих пошкоджень. Вважає, що висновок в частині відмови у стягненні вартості дефектування та вартості проведення оцінки збитку є помилковим. Суд також не врахував, що позивач не може бути обмежений у праві взяти в оренду транспортний засіб і користуватись ним на період відновлення пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу. Подібне посилання суду є непропорційним обмеженням прав позивача як потерпілої особи. Пошкодження транспортного засобу завдало позивачу сильних душевних страждань, та сума стягнута судом не є пропорційною завданій шкоді. Втрата спокою та погіршення самопочуття змусило звернутись за медичною допомогою. Судом надано неправильно оцінку у питанні стягнення витрат на правову допомогу, оскільки чинні норми ЦПК України не вимагають надання суду документального підтвердження понесених витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Зазначає, що вимога про стягнення витрат на оренду авто та нотаріальне посвідчення договору оренди є необґрунтованою та безпідставною. Розмір орендної плати є не фактичними втратами, які безпосередньо пов`язані з відновленням порушеного права. Позивачем не надано доказів, які б вказували на виключну та безальтернативну необхідність оренди автомобіля на вказаних умовах, у тому числі і розміру орендної плати. Посилання на неправильність визначення розміру відшкодування моральної шкоди також вважає безпідставними, оскільки обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають саме наявність такої шкоди, яка підтверджується належними доказами. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, до правовідносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за наявності страхування відповідальності особи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу застосовуються спеціальні норми встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які є пріоритетними щодо інших законодавчих актів в даних правовідносинах. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16. Згідно цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством включаючи витрати на усунення пошкоджень. Здійснення розрахунку проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами. Всупереч зазначених норм законодавства, позивачем в обґрунтування спричинених матеріальних збитків внаслідок ДТП, надано акти виконаних робіт ТОВ «АВТ Баварія Київ», в яких не зазначено вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу, на виконання вимог ст. 29 Закону № 1961 - IV. Перелік пошкоджень по яких здійснювався ремонт автомобіля взято з витягу звіту про оцінку пошкодженого КТЗ, який здійснювався експертом - оцінщиком в рамках договору (страхового полісу). Суд не прийняв звіт, який зроблений в рамках договору страхування, проте у актах виконаних робіт використані дані, які вказані у звіті та суд їх прийняв як належні докази. Використовуючи практику Верховного Суду та трактуючи її на користь позивача, суд не врахував, що в даних справах були надані звіти та експертні висновки, а у даній справі таких доказів не надано. Суд також не звернув уваги, що позивач надав лише витяг із звіту про оцінку, а повного звіту надано не було. Сторінки з 3 по 8 включно, на яких відповідно зазначена інформація, яка повинна бути відомою суду для прийняття рішення, відсутні. Крім того, у формулі для здійснення розрахунку середньої ринкової ціни КТЗ оцінщиком врахована вартість автомобіля Mini Cooper Clubman 1.6i (R55), хоча автомобіль якому заподіяні збитки є іншим, що зазначено в додатку 1 до звіту, а саме Mini Cooper Country R60. Середня ринкова вартість врахована у звіті розраховано щодо неналежного автомобіля, який не є аналогічним. За звітом розмір матеріального збитку складає 141 128,20 грн, а суд виходив з розміру збитку 216 313,84 грн. Вважає також, що суд не обґрунтував підстави стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що може бути витрачена на відновлення транспортного засобу. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Документи станції технічного обслуговуванням, на якій проводився ремонт транспортного засобу підтверджує фактичний розмір заподіяної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу позивача та просив її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача просив залишити без задоволення.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу відповідача та просили її задовольнити, апеляційну скаргу позивача просили залишити без задоволення.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 01.07.2019 з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем Volvo FM 12, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності відповідачу, було пошкоджено автомобіль MINI Ukl/X, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.07.2019 ОСОБА_4 визнаний винним у спричиненні даної ДТП та та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,.

ОСОБА_4 є найманим працівником ФОП ОСОБА_2 та ДТП сталася під час виконання трудових функцій. Дану обставину відповідач визнав.

Згідно актів виконаних робіт від 31.10.2019 та від 30.12.2019, виданими спеціалізованим (офіційним) СТО - ТОВ «АВТ Баварія Київ», за відновлення автомобіля MINI Ukl/X, д.н.з. НОМЕР_2 позивачем сплачено 216 313,84 грн.

Згідно квитанцій від 06.10.2019 та від 21.12.2019 позивачем сплачено ТОВ «АВТ Баварія Київ» за ремонт автомобіля 117 313,84 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» та відповідно до платіжного доручення від 26.09.2019 страховиком перераховано ТОВ «АВТ Баварія Київ» 99 000 грн страхового відшкодування.

Розмір матеріального збитку позивача в частині відновлювального ремонту його автомобіля становить 117 313,84 грн.

Згідно копії квитанцій позивач сплатив за проведення оцінки матеріального збитку - 2 372 грн, дефектування пошкодженого транспортного засобу на СТО - ТОВ «АВТ Баварія Київ» - 2 880 грн, відновлення державних реєстраційних знаків - 420 грн.

Згідно схеми місця ДТП від 01.07.2019 вбачається, що в результаті ДТП було пошкоджено і номерні знаки на автомобілі позивача.

Згідно звіту про оцінку КТЗ № 01-19/01 від 19.01.2020, виконаного ФОП ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу становить 141 128,20 грн.

12.07.2019 позивач уклав з ФОП ОСОБА_7 договір оренди транспортного засоби, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніцаренко Г.О. за реєстровим № 973.

Згідно довідки приватного нотаріуса витрати позивача на нотаріальне посвідчення даного договору оренди транспортного засобу - 3 700 грн.

Відповідно до наданих копій квитанцій та актів виконаних робіт за оренду транспортного засобу позивачем у липні-грудні 2019 року було сплачено 56 451,61 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що шкода позивачу заподіяна з вини працівника відповідача та розмір страхового відшкодування недостатній для повного відшкодування збитків. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з глибини та тривалості фізичних і душевних страждань позивача, з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідач не заперечує, що шкоду позивачу завдано з вини його працівника.

Доводи обох апеляційних скарг зводяться до неправильного визнання судом першої інстанції розміру збитків, які підлягають стягненню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Позивачем заявлено позов про стягнення збитків за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Разом з тим, за власною ініціативою позивач 10.07.2019 уклав договір з ФОП ОСОБА_6 про складання звіту щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю MINI Ukl/X, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, та сплатив виконавцю 2 372 грн.

За матеріалами справи встановлено, та це не заперечується позивачем, що ним отримано від ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача 99 000 грн страхового відшкодування. Зазначена сума перерахована страховиком ТОВ «АВТ Баварія Київ», яке здійснювало відновлювальний ремонт автомобіля позивача.

При вирішенні питання про виплату страхового відшкодування проводився огляд автомобіля позивача, складалася калькуляція чи звіт, у якому описувалися усі пошкодження, що пов`язані з ДТП тощо. Будь - яких документів із страхової справи позивач не надавав. Правильність визначення розміру матеріального збитку, визначеного страховиком позивач не оскаржував.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що кошти, сплачені позивачем ФОП ОСОБА_6 не відносяться до реальних витрат, які позивач мав понести на відновлення порушеного права.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що замовлення звіту було необхідним для фіксації пошкоджень автомобіля, у тому числі фотофіксації, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки перелік пошкоджень автомобіля уже було зафіксовано страховиком, а складання звіту не було необхідним для поновлення прав позивача.

Позивач на власний розсуд може замовляти звіти, експертні дослідження, кошториси тощо у різних установах та організаціях, проте відповідач несе майнову відповідальність за складання цих документів лише, якщо їх виготовлення було необхідним для відновлення порушеного права.

Крім того, позивач сплатив 2 880 грн за проведення дефектування автомобіля. У цю суму ввійшли витрати, здійснені ТОВ «АВТ Баварія Київ» за складання попереднього кошторису для проведення відновлювальних робіт. Без переліку пошкоджень автомобіля складання кошторису на його відновлення неможливе, оскільки кошторис містить перелік деталей, робіт та їх вартість. Дані обставини також свідчать про те, що замовлення звіту позивачем не було необхідним.

Відмовляючи у стягненні 2 880 грн за проведення дефектування автомобіля суд виходив з того, що у цій сумі зазначені витрати за облицювання бамперів, які також включені у акт виконаних робіт. Такі висновки відповідають наявним у справі доказам, оскільки акт виконаних робіт від 31.10.2019 уже містить суму витрат за облицювання бамперів. Проте, у зазначену суму, крім витрат за облицювання бамперів, увійшли витрати за складання попереднього кошторису для відновлювального ремонту, тест автомобіля, підзарядка. Суд зазначив, що ці послуги не стосуються безпосереднього виконання ремонту. Разом з тим, суд не встановив, чи могло б ТОВ «АВТ Баварія Київ» замовляти відповідні деталі для проведення відновлювального ремонту без тестування автомобіля, складання попереднього кошторису та підзарядки. Позивач стверджує, що без таких робіт автомобіль не міг би бути прийнятий на СТО для проведення ремонту, а відповідач такі доводи не спростував.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що витрати за проведення дефектування автомобіля були необхідними для подальшого проведення ремонтних робіт, а тому відносяться до збитків та підлягають стягненню. Оскільки витрати за облицювання бамперів включені і в акт виконаних робіт, вони підлягають виключенню із 2 880 грн, та відповідно з відповідача на користь позивача має бути стягнуто за проведення дефектування автомобіля 1 632 грн (тестування автомобіля 320 грн, складання попереднього кошторису 960 грн, підзарядка 80 грн + 20 % ПДВ).

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що позивач не довів, що укладення договору оренди автомобіля та оренда автомобіля були необхідними для відновлення свого порушеного права.

З наданих позивачем доказів вбачається, що він уклав договір оренди автомобіля з особою, яка проживає з ним за однією адресою. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що орендодавцем є мати позивача. Договір укладено з ФОП ОСОБА_7 , проте дані про те, що видом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 є здача транспортних засобів в оренду не надано. Акти наданих послуг не підтверджують, що автомобіль дійсно використовувався позивачем, а у позові відсутнє обґрунтування необхідності оренди автомобіля, не зазначено які поїздки здійснювалися позивачем, тощо. Позивач лише зазначив, що за оренду транспортного засобу ним було сплачено 56 451,61 грн. Будь - які обґрунтування щодо цих витрат у позовній заяві відсутні.

Доводи представника позивача про те, що законом не заборонено укладення договорів оренди між членами сім`ї не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного спору не є правомірність чи неправомірність укладення самого договору оренди.

У даному спорі вирішується питання про розмір збитків, які має відшкодувати відповідач позивачу. Для вирішення цього питання слід встановити чи були витрати позивача, які не пов`язані з дійсною прямою шкодою, завданою пошкодженням автомобіля, необхідними для поновлення його порушеного права. Необхідність та розмір таких збитків має довести позивач. Останній надав докази витрат на оренду автомобіля, проте не надав будь - яких доказів як необхідності укладення договору оренди, так і необхідності використання орендованого автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових трат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунків, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн позивач послався на те, що внаслідок ДТП він втратив можливість продовжувати активне громадське життя, було порушено його стосунки з оточуючими людьми, та, що він постійно перебуває у стані депресії. Проте такі обґрунтування не підтверджені жодними доказами, а відтак суд дійшов правильних висновків про те, що виходяти із засад розумності, виваженості та справедливості достатнім є відшкодування у розмірі 2 000 грн, оскільки з урахуванням страхового відшкодування та задоволення позову у даній справі в частині відшкодування матеріальної шкоди позивач повністю отримав компенсацію за пошкодження належного йому автомобіля.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що позивач взагалі не довів факт вчинення йому моральної шкоди, оскільки саме по собі пошкодження майна призвело до необхідності витрати часу позивачем на звернення до страхової компанії для отримання страхового відшкодування, звернення до суду з даним позовом, звернення до адвоката для отримання правової допомоги тощо. Саме ці зміни у життєвих стосунках позивача і враховані судом при вирішенні питання про розмір моральної шкоди.

Колегія суддів також не може погодитися з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що суд мав стягнути матеріальні збитки, виходячи із вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки даний Закон регулює питання визначення страхового відшкодування. Страхове відшкодування у сумі 99 000 грн було виплачене позивачу і дане питання не є предметом цього спору. Проте, сума страхового відшкодування не покрила усі витрати позивача, які необхідні для відновлення автомобіля.

Позивачем надано належні та допустимі докази щодо реальних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля.

Суд стягнув суму, витрачену позивачем на ремонтні роботи по відновленню автомобіля відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦЦК України, тобто виходячи з реальних витрат позивача. Вимоги позивача не базувалися на сумі збитків, яка визначена у звіті про оцінку КТЗ, відтак доводи апеляційної скарги про необхідність визначення розміру матеріального збитку виходячи із звіту про оцінку КТЗ з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів суперечать предмету спору.

У судовому засіданні оглянуто оригінал звіту про оцінку КТЗ від 19.01.2020 та встановлено, що у копії цього звіту, який знаходиться у матеріалах справи відсутні сторінки 6, 8 та 13. Проте відсутність зазначених сторінок ніяким чином не вплинула на висновки суду, оскільки рішення базується на доказах про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Доводи представника відповідача про те, що у акти виконаних робіт включені матеріали та послуги, які не пов`язані з пошкодженнями автомобіля позивача внаслідок ДТП, яка сталася з вини працівника відповідача та додаткові письмові пояснення відповідача колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Доводів про те, що в акти виконаних робіт включено роботи, що не відносяться до ДТП, що сталася з вини працівника відповідача, апеляційна скарга не містить. Ці обставини не доводилися відповідачем і при розгляді справи у суді першої інстанції.

З урахуванням доказів, наданих позивачем про реально понесені збитки на відновлення автомобіля та відсутності доказів відповідача на спростування доказів, наданих позивачем, суд правильно задовольнив позов в частині стягнення 117 313,84 грн на відновлення автомобіля та 420 грн - на відновлення номерних знаків.

Рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу суд виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів понесення таких витрат.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду виходячи з наступного.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається що 23.01.2020 між адвокатом Конюшко Д.Б. та позивачем укладено договір № 27/01/20-ЮП/П про надання правової допомоги. Розмір гонорару адвоката у договорі не визначено. У додатку № 1 до цього договору зазначено, що адвокат здійснює всі дії, що вказані у п. 1 договору виключно з метою отримання повного розміру страхового відшкодування з роботодавця винуватця ДТП та 4 000 грн оплачується при укладенні договору, 10 % від отриманих коштів оплачуються після отримання коштів замовником. Відповідно до акту виконаних робіт позивач сплатив на виконання цього договору 4 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Конюшко Д.Б. складав позовну заяву, відповідь на відзив відповідача та приймав участь у судовому засіданні.

Суд помилково вказав на відсутність доказів сплати такої суми ОСОБА_3 як адвокату, а не підприємцю. Представник позивача брав участь у справі як адвокат відповідно до договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надані позивачем докази про понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн є належними доказами, які підтверджують понесення стороною таких витрат.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у сумі 10 000 грн, оскільки у порушення вимог ст. 134 ЦПК України позивач не подав попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат щодо суми більше 4 000 грн, не вказав обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, часу, витрачено на надання таких послуг тощо.

Відповідно до ч. 1,2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як зазначалося вище розмір гонорару сторони у договорі про надання правової допомоги не передбачили, а відтак для стягнення суми у розмірі більшому 4 000 грн сторона мала надати обґрунтування та відповідні докази про те, які послуги надані, час витрачений на надання послуг та вартість кожної послуги.

Відтак доведеними є витрати на професійну правничу допомогу лише у сумі 4 000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то і витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Загальна ціна позову 233 137,45 грн. Позов задоволено на загальну суму 121 365,84 грн, що складає 52 % від заявлених вимог.

Відтак за надання професійної правничої допомоги з відповідача підлягає стягненню 2 080 грн (4000 грн * 52 %).

Відтак рішення в частині відмови у стягненні витрат за проведення дефектування автомобіля та витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно 1 632 грн та 2 080 грн.

У зв`язку з чим підлягає зміні і розмір судового збору. Так, з вимог майнового характеру судовий збір підлягає стягненню у сумі 1 193,66 грн виходячи із загальної суми задоволеного позову в цій частині 119 365,84 грн) та 840,80 грн судовий збір з вимог немайнового характеру, який не підлягає пропорційному зменшенню, оскільки стягується у мінімальному розмірі. Загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача складає 2 034,46 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2020 року в частині відмови у стягненні витрат за проведення дефектування автомобіля та витрат на професійну правничу допомогу скасувати, а в частині розподілу судового збору змінити, у зв`язку з чим абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній реакції.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 117 313,84 грн витрат на відновлення автомобіля, 420 грн на відновлення номерних знаків, 1 632 грн витрат на проведення дефектування автомобіля, що разом складає 119 365,84 грн; судовий збір у сумі 2 034,46 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 080 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 02.02.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик