РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1179/21

Провадження №2/568/930/21

01 грудня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить: встановити факт його спільного проживання разом із ОСОБА_6 ; визнати за ним в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га в АДРЕСА_1 ..

Позовні вимоги мотивує тим, що померла його баба. На день смерті позивач проживав разом із спадкодавцем, він вважається таким, що прийняв спадщину. Нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва на права на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що не пропустив строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки фактично проживав з бабою до дня її смерті, не заявляв про відмову від спадщини, а тому фактично її прийняв.

Ухвалою від 16.09.21 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами від 13.10.21 р. та від 26.10.21 р. розгляд справи відкладено.

Ухвалою від 16.11.21 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 01.12.21р.

В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Разом з тим, від ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.04.2007 р. ОСОБА_6 , яка доводиться позивачу бабою, склала заповіт, згідно з умовами якого, заповіла ОСОБА_1 все своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 23.07.2012 р.

З довідки Крупецької сільської ради № 183 від 30.06.21 р. вбачається, що власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 . До складу її сім`ї входять ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 внук, проживав без реєстрації, здійснював догляд за бабою та ввів спільне господарство.

З довідок Крупецької сільської ради № 182 від 30.06.21 р. та № 193 від 07.07.21 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак, по місцю реєстрації не проживають.

З довідки № 394в ід 24.07.2019 р. вбачається, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 ..

Згідно виписки з погосподарської книги № 415 від 17.11.21 р. та довідки Крупецької сільської ради № 418 від 17.11.21 р., будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки Радивилівського районного бюро технічної інвентаризації №213 від 08.05.19 р. вбачається, що ОСОБА_6 згідно запису в по господарській книзі № 4 належить право власності на будинок в АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на вказане нерухоме майно не проводилась.

Згідно виписки про технічний стан № 213/1 від 08.05.19 р. власником будинку за вищевказаною адресою є ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки № 203 від 15.07.21 р., на час відкриття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , позивач постійно проживав без реєстрації в будинку своєї баби і не заявляв про відмову від спадщини.

Відповідно довідки № 375 від 20.10.21 р., після смерті ОСОБА_6 , позивач вступив в управління спадковим майном, прийняв спадщину за заповітом.

Відповідно до листа приватного нотаріуса №333/02-14 від 07.07.21 р., завести спадкову справу після смерті ОСОБА_6 немає можливості, у зв`язку із пропуском строку передбачено ст.. 1270 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогамист. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації ним права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Водночас, суд бере до уваги той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, хоча право власності на спадкове майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права власності на таке майно.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що вимога про визнання за позивачем права на зазначений вище житловий будинок та земельну ділянку підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,25 га в АДРЕСА_1 ..

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідачі: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ),

ОСОБА_4 (Рівненська обл., Дубенський р-н, с. Гоноратка,)

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення виготовлений 01.12.21 р.

Суддя А.О. Сільман