Справа № 567/1194/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив :

До Острозького районного суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 одноразово у розмірі 5 185,75 грн., понесені нею у зв`язку із лікуванням їхнього сина.

В обґрунтування позову зазначає, що з 17.11.2013 по 18.06.2020 вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/432/20 від 18.06.2020 року між ними було розірвано. Від вказаного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/373/20 від 25.05.2020р. з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у розмірі 2 500 грн. щомісячно.

Зазначає, що малолітній син проживає разом з нею та потребує постійного лікування і обстеження, оскільки з 03.10.2014 року має встановлений діагноз - мілка кіста епіфізу, астегматизм, амбміопія, парез правого відвідного м`яза, відкрите овальне вікно, ЧТХ, що підтверджуються довідкою КНП «Острозький центр первинної медичної допомоги» від 17.08.2021 року. У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування, які вона самостійно в повній мірі забезпечити не має змоги.

Вказує, що вона з 02.05.2020 року та по даний час понесла витрати на лікування малолітнього сина у розмірі 10 371, 50 грн.

Зазначаючи про те, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, має фізичну можливість працювати та працює в м.Київ, надаючи послуги кінолога, що є джерелом його доходу, вказує на існування підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати половини вартості понесених нею витрат на лікування дитини, що становить 5 185, 75 грн.

Відповідач добровільно коштів на оплату додаткових витрат на лікування малолітньої дитини не надає, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 14.09.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, учасникам справи визначено строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, водночас частково визнав доводи наведені позивачкою в частині понесених нею витрат на лікування сина в розмірі 2 258,15 грн., що підтверджуються відповідними чеками. Доводи позивачки щодо іншої частини понесених нею витрат на лікування сина в розмірі 8125,36 грн. заперечив, мотивуючи тим, що позивачка не надала доказів на підтвердження наявності безпосереднього зв`язку між пред`явленими чеками на купівлю медикаментів та курсу проведеного обстеження з точки зору необхідності їх призначення та лікування дитині згідно рекомендацій лікаря. Вказує, що позивачка надала чеки на придбання медикаментів, переважна частина яких не пов`язані із захворюванням дитини згідно встановленого їй діагнозу.

Вважає, що частина придбаних для дитини ліків відноситься до звичайних витрат, пов`язаних з життєдіяльністю та розвитком дитини та не відносяться до додаткових витрат, які підлягають стягненню на підставі ст.185 СК України.

Зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду від 25.05.2020 року з нього стягуються аліменти у підвищеному розмірі, який становить 2500 грн. щомісяця. Вважає, що вказаний розмір перевищує мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку та при визначенні розміру аліментів суд вже врахував стан здоров`я дитини, а відтак з травня 2020 року по серпень 2021р. він у складі визначених судом аліментів сплатив на користь позивачки щомісяця більш як по 1000 грн., вцілому понад 16000 грн., які призначалися і повинні були бути спрямовані позивачкою для відновлення здоров`я дитини. Вказує, що сплачувані ним аліменти повністю охоплюють та відшкодовують витрати, здійснені матір`ю на лікування дитини.

Доводи позивачки, наведені у позові вважає безпідставними, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивачки - адвокат Шминдрук О.Ф. у встановлений судом строк надала відповідь на відзив, в якій заперечила доводи відповідача. Вказала на те, що оплата грошових коштів у розмірі 2260 грн. згідно чека від 23.06.2020 була здійснена позивачкою на підставі рецепту на окуляри від 23.06.2020 року. Оплату грошових коштів у розмірі 2000 грн. згідно квитанції від 06.08.2021 року було здійснено позивачкою на підставі направлення на ортоптичне лікування від 18.06.2021 року. Оплату грошових коштів у розмірі 1334 грн. згідно чеку на оплату МРТ головного мозку від 05.05.2020 року було здійснено позивачкою на підставі направлення на дослідження від 02.05.2020 року, а також на підставі призначення лікаря-невропатолога, яке міститься в медичній картці малолітнього ОСОБА_3 . Вказала, що придбання усіх ліків, що зазначені в доданих до позовної заяви чеках були здійснені позивачкою відповідно до призначень лікарів, які містяться в медичній картці малолітньої дитини ОСОБА_3 і безпосередньо пов`язані із встановленим діагнозом дитини.

Понесенні позивачкою витрати у розмірі 10 371,50 коп. є додатковими витратами, безпосередньо пов`язаними із здоров`ям малолітнього сина ОСОБА_3 , а доводи відповідача, у яких він заперечує позовні вимоги, є безпідставними і такими, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків з утримання дитини.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст. 274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікаваної 27.02.1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У ч.1 ст.3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 17.11.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18.06.2020 року було розірвано у судовому порядку.

Від вказаного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 64), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.10.2014 року, відповідно до якого його батьками є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/373/20 від 25 травня 2020 року, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 2 500 грн. щомісячно (а.с.8-10).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Згідно ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 зазначив, що визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Згідно довідки КНП «Острозький центр первинної медичної допомоги» від 17 серпня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного лікування і обстеження у зв`язку із встановленим йому діагнозом - мілка кіста епіфізу, астегматизм, амбміопія, парез правого відвідного м`яза, відкрите овальне вікно, ЧТХ (а.с.11).

З досліджених судом фіскальних та банківських чеків, а також медичної документації щодо стану здоров`я малолітньої дитини ОСОБА_3 , наданої позивачкою, встановлено, що за період з 02.05.2020 року по 12.08.2021 року вона понесла витрати на лікування дитини в загальному розмірі 10 371,50 грн., та вказані витрати були пов`язані з придбанням ліків згідно лікарських призначень, придбанням окуляр та проведенням необхідних медичних обстежень згідно лікарських направлень (а.с.12-15).

Згідно рецепту на окуляри (МКЛ) від 23.06.2020р., виписаного лікарем ОСОБА_4 , малолітньому ОСОБА_3 призначені окуляри для постійного використання, на придбання яких позивачка понесла витрати у розмірі 2260 грн. (а.с.17, 12).

Згідно направлення лікаря ОСОБА_5 від 18.06.2021р. малолітнього ОСОБА_3 було направлено на ортоптичне лікування, витрати на оплату якого становлять 2000 грн. (а.с.18, 13).

Згідно направлення лікаря ОСОБА_6 від 02.05.2020р. малолітнього ОСОБА_3 було направлено на дослідження з приводу попередньо встановленого діагнозу - кісти шишковидної залози, парез відвідного нерва зліва, витрати на оплату якого становлять 1334 грн., що підтверджується обстеженням головного мозку, проведеним на магнітно-резонансному томографі 05.05.2020 р. (а.с.38, 12, 16 ).

Згідно медичного запису лікаря-кардіоревматолога ОСОБА_7 від 23.03.2021р. та консультаційного висновку спеціаліста № 7963 від 23.03.2021 р. за результатами обстеження малолітнього ОСОБА_3 була надана консультація та встановлено діагноз - вроджена вада розвитку серцевих порожнин та з`єднань, неуточнена; додаткова атипова хорда лівого шлуночка; гіперкінетичний синдром (а.с.39, 40).

З медичної картки (історії розвитку дитини) малолітнього ОСОБА_3 вбачається, що придбання ліків та проведення обстежень для малолітньої дитини у зв`язку з вищевказаними захворюваннями було здійснено позивачкою згідно лікарських призначень, які відображені у медичній картці малолітнього ОСОБА_3 (а.с.41-63).

З дослідженої судом медичної документації щодо стану здоров`я малолітнього ОСОБА_3 вбачається, що дитина страждає на хронічні захворювання та знаходиться під постійним наглядом лікарів, проходить медичні обстеження, лікування, позивачка як мати дитини виконує рекомендації лікарів щодо лікування, тобто проявляє турботу про її здоров`я та своєчасне надання їй медичної допомоги.

Таким чином, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , який є сином позивачки та відповідача, має захворювання у зв`язку із встановленим діагнозом : мілка кіста епіфізу, астегматизм, амбміопія, парез правого відвідного м`яза, відкрите овальне вікно, ЧТХ, та потребує постійного лікування та обстеження у лікарів відповідної спеціалізації.

Позивачка ОСОБА_1 у зв`язку з вищевказаними захворюваннями понесла витрати, пов`язані з лікуванням та обстеженням малолітньої дитини в закладах охорони здоров`я, придбанням для неї ліків, тощо.

Беручи до уваги досліджені докази у суду немає підстав ставити під сумнів, що понесені позивачкою витрати були здійснені нею не на користь дитини, а з іншою метою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачою ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами здійснення нею витрат на лікування малолітньої дитини ОСОБА_3 , які на переконання суду викликані невідворотними та особливими обставинами, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину понесених позивачкою витрат, а саме у розмірі 5 185, 75 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 щодо наданих позивачкою чеків на придбання медикаментів та проведених медичних досліджень, які на його думку не пов`язані із захворюванням дитини згідно з встановленими діагнозами та відносяться до звичайних витрат, пов`язаних з життєдіяльністю та розвитком дитини, оскільки такі доводи відповідача спростовуються вищевказаними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи відповідача про те, що він вже сплачує аліменти на утримання малолітнього сина та визначений судом розмір аліментів є достатнім для покриття витрат на лікування дитини суд до уваги не приймає, оскільки стан здоров`я малолітнього ОСОБА_3 та відповідні лікарські призначення та медичні обстеження малолітньої дитини не були предметом детального дослідження судом при визначенні розміру аліментів на щомісячне утримання дитини.

Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 181 СК України передбачена можливість батьків самостійно домовитись між собою про способи виконання обов`язку щодо утримання дитини.

Та у разі недосягнення домовленності між батьками щодо порядку та способу утримання дитини відповідний спір вирішується у судовому порядку.

Виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не тільки обов`язкові та невідворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що під час судового розгляду позивачкою ОСОБА_1 доведено, що кошти у загальній сумі 10 371,50 гривень були нею витрачені за наявності особливих обставин, обумовлених наявними захворюваннями дитини, у зв`язку з чим такі витрати, на думку суду, є додатковими витратами на дитину та підлягають стягненню з відповідача в розмірі 5 185, 75 грн.

Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідач у відзиві на позов не заперечує доводи позивачки про сплату коштів на лікування дитини, однак в меншому розмірі, тим самим визнає існування особливих обставин, викликаних хворобою сина, обов`язок брати участь у яких покладено на нього відповідно до вимог ст.185 СК України, однак пропозицій щодо своєї участі у додаткових витратах не пропонує.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладені обставини, оцінивши наявні у справі докази, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення вимог позивачки у заявленому нею розмірі, оскільки в ході судового розгляду доводи позивачки щодо понесених нею додаткових витрат на лікування дитини були підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що придбані позивачкою медичні препарати згідно інструкцій для їх застосування мають широкий спектр дії, в тому числі для лікування наявних у дитини захворювань та задля запобігання в майбутньому виникненню хворобливого стану малолітнього ОСОБА_3 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово у розмірі 5 185 (п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2021р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.