Справа № 279/4972/21
Провадження 2/279/1911/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказав, що вищевказана квартира йому належать на підставі договору купівлі - продажу від 29.08.2006 року, зареєстрованим в реєстрі № 7916 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 30.08.2006 року, номер запису про право власності : 11682448.

Зазначив, що в квартирі крім нього є зареєстрованою відповідач по справі ОСОБА_2 ( колишня дружина). Відповідач в належній йому квартирі з червня 2020 року не проживає, фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 . Для нього як власника житла, наявність інших зареєстрованих осіб, які не проживають в квартирі, створює певні додаткові витрати по його утриманню та певні обмеження, щодо розпорядження ним.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі надіслали заяви, в яких позовні вимоги визнають, просять їх задовольнити .

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу приватизованої квартири від 29.08.2006 року, виданого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 7916 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.08.2006 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .(а.с.7-10).

В даній квартирі є зареєстрованою відповідач по справі - ОСОБА_2 , хоча фактично в квартирі з червня 2020 року, що належить позивачу, не проживає, що стверджується актом сусідів про не проживання особи за місцем реєстрації від року . ( а.с.14).

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.141,247, 263-265,268 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст. 321, 383, 405 Цивільного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 - такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.