КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №2-3362/11
Апеляційне провадження №22-ц/824/9872/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Олійник В.І., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2021 року по справі за заявою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про видачу дублікату виконавчого документа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2021 року Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)звернувся доКиєво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про видачу дублікату виконавчого документу від 11 березня 2021 року № 31928374/10.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 31928374 за виконавчим листом Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3362 від 14 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 в сумі 16500 доларів США, що еквівалентно 131 707,95 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1317,07 грн та 120 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

28 березня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття ВП № 31928374.

Згідно довідки про втрату виконавчого документа від 21 грудня 2020 року № 31928374, виданої Києво-Святошинським РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), виконавчий документ № 2-3362 від 14 лютого 2012 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, втрачений. При цьому, строк пред`явлення виконавчого документу не закінчився.

У зв'язку з викладеним, Києво-Святошинський РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) просив видати дублікат виконавчого документу по справі № 2-3362 від 14 лютого 2012 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2021 року заяву Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про видачу дублікату виконавчогодокумента у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3362 від 14лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 16500 доларів США, що еквівалентно 131707,95 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 317,07 грн та 120 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевим судом зазначено, що заява Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про видачу дублікату виконавчого документа є обґрунтованою, виконавчий документ втрачено, згідно довідки заявника, строк пред`явлення виконавчого листа не закінчився.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також не врахування правових висновків Верховного Суду при його ухваленні.

При цьому, апелянт просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2021 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити заявнику у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що заявник не довів належними доказами факт втрати виконавчого листа.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині його оскарження та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 28 березня 2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Євком Володимиром Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 31928374), про примусове виконання виконавчого листа № 2-3362 виданого 14 лютого 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 133 145,02 грн, копію якої направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома (а.с. 4, 5, 6).

Згідно довідки про втрату виконавчого документу виданої Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 21 грудня 2020 року № 31928374/10, встановлено, що виконавчий документ № 2-3362 виданий 14 лютого 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 133 145,02 грн, втрачений (а.с. 3).

15 березня 2021 року Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про видачу дублікату вищевказаного виконавчого документа (а.с. 1-2).

При вирішенні зазначеного спору між сторонами суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне правове обґрунтування свого рішення.

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Задовольняючи заяву Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 89 ЦПК України), встановив, що виконавчий лист був втрачений, при цьому, виконавчий документ не повертався стягувачу, що свідчить про те, що строк пред`явлення виконавчого документу не закінчився, а тому, дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі дублікату вказаного виконавчого листа.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, п.п. 1, 2 , 8 глави 3 розділу ІV, а також п. 9 глави 2 розділу V Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, а також неврахування зазначених ним правових висновків Верховного Суду при його ухваленні, з точки зору суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

Інші доводи апеляції, зокрема щодо роздруківки з автоматизованої системи виконавчого провадження, не спростовують законність та обґрунтованість ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2021 року.

Відтак, викладені у апеляції доводи, суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цьогообов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, міжіншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положеннязаконодавства, традиції, юридичнівисновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чивиконав суд свійобов`язокщодоподанняобґрунтування, щовипливаєзістатті 6 Конвенції, може бути визначенотільки у світліконкретнихобставинсправи ( рішення ЄСПЛ у справі «ПронінапротиУкраїни» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючинаведене та керуючисьст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 23.11.2021.

Головуючий Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І. Олійник