Номер провадження: 22-ц/813/4260/21
Номер справи місцевого суду: 522/4245/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заявник - ОСОБА_2 ,

заявник - ОСОБА_3 ,

заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2020 року у складі судді Чернявської Л.М.,

встановив:

Заявники звернулися до суду 12.03.2020 року з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та просять суд: встановити факт прибуття в Україну на постійне проживання осіб без громадянства ОСОБА_3 ,1970 року народження, ОСОБА_1 , 1963 року народження, ОСОБА_2 , 1993 року народження до набрання чинності Законом України «Про імміграцію», 07 серпня 2001 року та, зокрема, проживання на території України на законних підставах з 10 лютого 1995 року до 07 серпня 2001 року; факт наявності у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 , виданого 15 жовтня 1986 року та у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 , виданого 26 травня 1980 року відміток про постійну прописку на території України, вчинених Малиновським РВВС у місті Одеса (дата з 10.02.1995 року) та Суворовським РВВС у місті Одеса (дата 26.04.1996 року); встановити факт наявності у осіб без громадянства ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 10 лютого 1995 року по 07 серпня 2001 року законних джерел існування в Україні. Необхідність встановлення даного факту в судовому порядку обумовлена тим, що вони мають намір отримати громадянство України в наступному. Причиною неможливості одержання заявниками документів, що посвідчують вищевказані юридичні факти є їх відсутність у володільців відповідної інформації, якими вони є відповідно до Закону України «Про інформацію», а саме - в органах державної влади та юридичних особах різних форм власності. Це, зокрема: територіальні органи Державної міграційної служби України, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, територіальні органи Державної митної служби України, тощо. Вищевказані факти проживання на території України на законних підставах та наявність у заявників законних джерел для існування в Україні в певний час підтверджується наданими документами про прописку у місті Одеса, свідоцтвами про народження та про шлюб, копіями посвідчених правочинів, відомостями з місця роботи, показаннями свідків та іншим.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2020 року заяву задоволено. Встановлено факт прибуття в Україну на постійне проживання осіб без громадянства ОСОБА_3 , 1970 року народження, ОСОБА_1 , 1963 року народження, ОСОБА_2 ,1993 року народження до набрання чинності Законом України «Про імміграцію» 07 серпня 2001 року та проживання на території України на законних підставах з 10 лютого 1995 року до 07 серпня 2001 року (набрання чинності Законом України «Про імміграцію») осіб без громадянства ОСОБА_3 ,1970 року народження, ОСОБА_1 , 1963 року народження, ОСОБА_2 ,1993 року народження. Встановлено факт наявності у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданого 15 жовтня 1986 року відділом внутрішніх справ Металургійного райвиконкому міста Теміртау Карагандинської області (Казахська РСР) відмітки про постійну прописку на території України, вчиненої Малиновським РВВС у місті Одеса 10.02.1995 року та відмітки про постійну прописку на території України, вчиненої Суворовським РВВС у місті Одеса 26.04.1996 року. Встановлено факт наявності у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 , виданого 26 травня 1980 року ОСОБА_1 Восточним відділенням Відділу внутрішніх справ Теміртауського міськвиконкому Карагандинської області (Казахська РСР) відмітки про постійну прописку на території України, вчиненої Малиновським РВВС у місті Одеса 10.02.1995 року та відмітки про постійну прописку на території України, вчиненої Суворовським РВВС у місті Одеса 26.04.1996 року. Встановлено факт наявності у осіб без громадянства ОСОБА_3 , 1970 року народження, ОСОБА_1 , 1963 року народження, ОСОБА_2 ,1993 року народження - у період з 10 лютого 1995 року по 07 серпня 2001 року законних джерел існування в Україні, зокрема у вигляді: власних фінансових заощаджень; фінансової допомоги від членів сім`ї; соціальних виплат та допомоги держави на утримання малолітніх дітей; заробітної плати та прибутків від підприємницької діяльності і приватної власності.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, якою рішення суду просить скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області заявники не зверталися у встановленому порядку з заявою про набуття чи встановлення належності до громадянства України, не використали усі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. Крім того, суд не може встановити факт щодо, зокрема, належності до певної національності, набуття громадянства України громадянином іншої держави. Оскільки вони заперечують факт постійного проживання на території України за період станом на 24.08.1991, то наявний спір про право.

26.10.2020 року представник заявників надав суду відзив на апеляційну скаргу, яким апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення без змін.

15.12.2020 від представника заявників надійшло письмове пояснення, в якому він зазначив про очевидну необґрунтованість доводів апеляційної скарги, наявність доводів, які не стосуються обставин справи, помилковість тверджень про наявність спору про право. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судове засідання апеляційного суду 15.12.2020 учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце її розгляду, заяв про відкладення розгляду не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення підписаний 03.02.2021.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи заяву про встановлення фактів, суд виходив з того, що встановлення факту прибуття на постійне проживання на територію України є фактом, який породжує для цих осіб настання правових наслідків, що слідує з вимог Закону України «Про громадянство України».

Такі висновки суду ґрунтуються на законі, доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Факт прибуття в Україну на постійне проживання у 1995 році та проживання на території України на законних підставах ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , їх сина ОСОБА_2 , а також прописки цих осіб у 1995-2001 роках у місті Одесі підтверджується паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, серія НОМЕР_1 , виданого 15 жовтня 1986 року ОСОБА_3 відділом внутрішніх справ Металургійного райвиконкому міста Теміртау Карагандинської області (Казахська РСР) та паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, серія НОМЕР_2 , виданого 26 травня 1980 року ОСОБА_1 Восточним відділенням Відділу внутрішніх справ Теміртауського міськвиконкому Карагандинської області (Казахська РСР) у яких вчинено відмітки шляхом проставлення штампів та відповідних записів Малиновського РВВС Одеського міськвиконкому - прописка ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 та Суворовського РВВС м. Одеса - прописка 26.04.1996 року за адресою АДРЕСА_2 ; довідками про склад сім`ї та прописку, виданими ЖЕУ -7 Малиновського району міста Одеси №348 від 04.05.1995 року та ЖЕУ-94 Суворовського району міста Одеси №54 від 11.09.1997 року; анкетами-заявами про реєстрацію за місцем проживання в Україні за 1995-2001 роки, оригінали яких наявні в матеріалах особової справи №180582 про осіб без громадянства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; копіями тимчасових посвідок на проживання в Україні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія ОД 95 №052 від 06.07.1995 року та ОСОБА_3 , серія ОД 95 №053 від 06.07.1995 року; поданими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 25.04.1995 року відповідно до пункту 3 Постанови Верховної Ради Республіки Казахстан (рос.) «О порядке введения в действие Закона Республики Казахстан «О гражданстве Республики Казахстан» (№1018-ХІІ, от 20.12.1991)» заявами про небажання перебувати в громадянстві Республіки Казахстан, про що Посольством Республіки Казахстан в Україні (місто Київ) 25 квітня 1995 року їм видано відповідні довідки за № 213 і № 214; закордонним паспортом, виданим 14.08.1995 року ОСОБА_3 (номер НОМЕР_3 ), у якому наявний штамп про те, що ця особа без громадянства на той час постійно проживала в Україні; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_4 від 29.07.1970 року; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , серія НОМЕР_5 від 21.03.1992 року, згідно якому останній присвоєно прізвище ОСОБА_3 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серія ДИЗ НОМЕР_6 від 16.02.1993 року, у якому батьком дитини вказано ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_3

Встановлено, що у вересні 1995 року сім`я ОСОБА_3 придбала квартиру, площею 32,9 кв. метрів за АДРЕСА_2 вартістю 455 млн. 830 тис. купоно-карбованців у громадянина ОСОБА_9 , що підтверджується листом-відповіддю КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 25.07.2019 року №4990-10/223-31 та копією Договору купівлі-продажу нерухомого майна №9541 від 08.09.1995 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України» проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, тощо.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про громадянство України» встановлено певні умови прийняття до громадянства України за клопотанням особи без громадянства, перелік яких є вичерпним (визнання Конституції України, відсутність іноземного громадянства, безперервне проживання на території України упродовж останніх п`яти років, отримання дозволу на імміграцію, володіння (розуміння) державною мовою, наявність законних джерел існування).

Отже, встановлення факту прибуття та постійного проживання на території України протягом п`яти років є необхідним для отримання громадянства, відтак вірним є висновок суду про наявність підстав для його встановлення з огляду на викладені норми Закону та надані докази.

Не можуть бути підставою скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що заявники не зверталися до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Також не було предметом вирішення суду питання встановлення факту проживання на території України станом на 1991 рік, а також набуття громадянства України громадянином іншої держави, тому такі доводи апеляційної скарги не стосуються предмету розгляду і не можуть бути підставою скасування рішення суду.

Разом із тим неможна погодитися з висновком суду про встановлення факту наявності у заявників законних джерел існування в Україні, зокрема у вигляді: власних фінансових заощаджень; фінансової допомоги від членів сім`ї; соціальних виплат та допомоги держави на утримання малолітніх дітей; заробітної плати та прибутків від підприємницької діяльності і приватної власності.

Встановлено, що заявники отримали посвідки на постійне проживання в Україні, які було видано відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про імміграцію», зокрема: для ОСОБА_1 № НОМЕР_7 , видана 07.11.2014 року та для ОСОБА_3 , номер НОМЕР_8 від 23 вересня 2015 року.

Вбачається з матеріалів справи, що незважаючи на видачу довідок про постійне проживання, що презюмує оцінку наявності законних джерел до існування на час їх видачі, питання наявності законних джерел існування піддано сумніву ДМС України, що стало підставою відмови для порушення клопотання про прийняття до громадянства України (а.с.76-78).

Відтак існує спір щодо законності відмови у прийнятті до громадянства країни з підстав невизнання фактів, тому питання про це не може бути вирішеним в порядку окремого провадження шляхом встановлення факту, рішення суду в зазначеній частині не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Відповідно до ч.4ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Викладені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, свідчать про порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Згідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про наявність спору про право в частині встановлення факту законних джерел існування заявників підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду у відповідності до ч.4ст.315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2020 року скасувати в частині встановлення факту наявності у осіб без громадянства ОСОБА_3 , 1970 року народження, ОСОБА_1 , 1963 року народження, ОСОБА_2 ,1993 року народження - у період з 10 лютого 1995 року по 07 серпня 2001 року законних джерел існування в Україні, зокрема у вигляді: власних фінансових заощаджень; фінансової допомоги від членів сім`ї; соціальних виплат та допомоги держави на утримання малолітніх дітей; заробітної плати та прибутків від підприємницької діяльності і приватної власності.

Заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту наявності у період з 10 лютого 1995 року по 07 серпня 2001 року законних джерел існування в Україні залишити без розгляду.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписаний 03.02.2021.

Головуючий:

Судді: