П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/11148/20

Номер провадження 22-ц/824/15129/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А. А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 травня 2014 року між ТОВ «КК «Статус» та ОСОБА_2 укладено договір №33220890 про надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг, предметом якого є надання послуг об`єкту - квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

За період з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2020 року відповідач лише частково сплачував кошти за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість у розмірі 19 698 грн. 69 коп. Крім того, у зв`язка з наявністю зазначеної заборгованості, позивач вважає, що відповідач має сплатити також інфляційне збільшення суми боргу у сумі 40 грн. 19 коп., 3 % річних від простроченої суми, що становить 271 грн. 88 коп. та пеню у сумі 3 308 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року (а.с. 50-53) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус», задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 19 698 грн. 69 коп.; інфляційні витрати в сумі - 40 грн. 19 коп., 271 грн. 88 коп - 3 % річних, 3 308 грн. - пеня; кошти судового збору в сумі - 2 102 грн., а всього в розмірі - 25 420 грн. 76 коп.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду в повному обсязі, 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу у якій, просив рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 323 грн. 73 коп., інфляційні витрати у сумі 40 грн. 19 коп.; 271 грн. 88 коп. - 3 % річних; 3 308 грн. - пеня; 1 101 грн. 48 коп. - судовий збір, а всього у розмірі 15 045 грн. 25 коп.; здійснити перерахунок судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржник не отримував ні ухвали про відкриття провадження по справі, ні судових повісток, у зв`язку з чим, з незалежних від відповідача причин, останній не міг вчасно відреагувати та спростувати позовні вимоги керуючої компанії.

На думку скаржника, ТОВ «КК «Статус» не є управителем у розумінні чинного законодавства, а відтак, останній не може стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Скаржник зазначає, що розпорядження КМДА № 738 від 03 травня 2018 року, яке є підставою для стягнення з нього заборгованості, є предметом оскарження у Окружному адміністративному суді міста Києва. Таким чином, стягнення із відповідача заборгованості на підставі вищевказаного розпорядження, є передчасним.

Крім того, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано докази щодо підстави нарахування заборгованості у заявлених розмірах, зокрема акти про зняття показань з приладу обліку, платіжні вимоги-доручення та розшифрування з рахунків абонента, копії розпорядження КМДА від 03 травня 2018 року № 738, копії рішень уповноважених органів про встановлення тарифів на опалення, а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати додаткових послуг, складеного скаржником, обґрунтованим є нарахування на суму 5 983 грн. 69 коп., а відтак, розмір заборгованості має бути зменшеним.

Скаржник зазначає, що матеріали справи не містять копії договору, яким би сторони погодили розмір додаткових послуг.

Скаржник зазначає, що вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та 0,1 % пені є похідними від вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги, а відтак, зазначені вимоги не можуть вважатися обґрунтованими.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

18 жовтня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від позивача з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Позивач зазначає, що посилання скаржника на неотримання ним судових повісток, як на підставу для неподання відзиву, не заслуговують на увагу, оскільки судові повістки направлялися на адресу реєстрації позивача, що підтверджується копією паспорта відповідача та заяві про оскарження заочного рішення суду.

Позивач зазначає, що рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене Протоколом від 30 травня 2016 року, останнього було визначено управителем будинку АДРЕСА_2 . На момент проведення зазначених зборів, типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком затвердженого законодавством, не існувало, а отже і підписати такий договір не було можливим.

Скаржник зазначає, що інформацію про структуру, періодичність, строки та надання вартість послуг за договором про надання житлово-комунальних послуг бала доведена відповідачу у спосіб її публікації у засобах масової інформації та розміщення на інформаційних стендах багатоквартирного будинку. Вартість додаткових послуг, була погоджена між сторонами, що підтверджується п.п. 3.5.2. п. 3.5. договору про надання жилого-комунальних послуг. Згідно п. 3.8 зазначеного договору, у випадку зміни розміру витрат виконавця пов`язаних з наданням додаткових послуг, вартість додаткових послуг та щомісячної плати може бути змінено за рішенням уповноваженого органу виконавця, що не потребує укладення додаткового договору. Про зміну вартості додаткових послуг виконавець повідомляє споживача за 30 календарних дні до початку надання додаткових послуг за зміненою вартістю, шляхом розміщення рішення (наказу) та письмового обґрунтування такої зміни на дошці оголошень в під`їзді будинку та виконавця за його місцезнаходженням.

Споживач зобов`язується не рідше одного разу на місяць ознайомлюватися з інформацією на дошках оголошень. Невиконання споживачем зазначеного обов`язку, не звільняє його від зобов`язання своєчасно оплачувати додаткові послуги з урахуванням зазначених змін.

Позивач зазначає, що зміна тарифу обумовлюється не суб`єктивним бажанням позивача, а об`єктивними обставинами, такими як прийняття рішення органами місцевого самоврядування про підвищення тарифів.

На думку позивача, посилання позивача на ненадання копії Розпорядження КМДА від 03 травня 2018 року № 738 не заслуговують на увагу, оскільки нормативні документи органів державної влади перебувають у відкритому доступі, що забезпечує можливість особам ознайомлюватися з їх змістом. Крім того, оскарження вищевказаного розпорядження у суді, не зупиняє його дії та не скасовує тарифів.

Позивач зазначає, що розмір тарифу на додаткові послуги було розраховано виходячи із вартості: забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку; контрольно-пропускних постів до будинку; забезпечення утримання контрольно-пропускних пунктів в`їзду на територію та забезпечення патрульної служби будинку на території.

Згідно розрахунку за комунальні послуги за січень 2019 року - лютий 2021 року, відповідач щомісячно проте не в повному обсязі, здійснював оплату надані житлово-комунальні та додаткові послуги, а отже останній визнає факт надання таких послуг.

Позивача зазначає, що він щомісячно самостійно здійснює знаття показання тепло лічильника по квартирі відповідача, на підставі яких й було здійснено відповідний розрахунок за теплопостачання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, які відповідачем сплачувалися не в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу та, 3 % річних та пені, суд першої інстанції виходив із умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг від 29 травня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 06-07).

22 травня 2014 року між ТОВ «КК «Статус» та ОСОБА_2 укладено договір № 3322 0890 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг, предметом якого є надання виконавцем, а споживачем своєчасна оплата наступних послуг: послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуг централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії; забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку, контрольно-пропускних пунктів в`їзду на територію, патрульної служби в будинку і на території, інші додаткові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не увійшли до тарифу, у зв`язку із домовленістю сторін про отримання споживачем послуг, що не враховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування (а.с. 08-14).

Із розрахунку нарахувань житлово-комунальних послуг з власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 за період з 1 лютого 2019 року по 29 лютого 2020 року частково сплачував кошти за житлово-комунальні послуги (а.с. 19).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вищевказаного закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Частинами 3 та 31 Розділу VI ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189) встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2014 року між ТОВ «КК «Статус» та ОСОБА_2 укладено договорі № 3322 0890 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг.

Зазначеним договором сторони визначити наступні види послуг, які надаються виконавцем споживачу: послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; додаткові послуги; централізоване опалення; холодне водопостачання при наявності квартирного приладу обліку холодної води; водовідведення; разом холодне водопостачання та водовідведення; гаряче водопостачання при наявності квартирного приладу обліку гарячої води; водовідведення; разом гаряче водопостачання та водовідведення; електроенергія та зазначено планові тарифи надання зазначених послуг.

Як вбачається із долученого до позовної заяви розрахунку нарахувань житлово-комунальних послуг, у відповідача наявна заборгованість за послуги: консьєржа (додаткова послуга), утримання будинку та прибудинкової території та опалення у загальному розмірі 19 698 грн. 69 коп.

Із апеляційної скарги вбачається, що відповідач не погоджується із розміром тарифів на послугу консьєржа, яка є складовою додаткових послуг, та вважає, що у нього наявна заборгованість за послугу консьєржа у сумі 5 983 грн. 69 коп.

Так, щодо послуги консьєржа (додаткова послуга), слід зазначити наступне.

Договором № 3322 0890 від 29 травня 2014 року визначено, що тариф за додаткові послуги становить 4 грн. 64 коп.

Пунктом 3.8. вказаного договору встановлено, що у випадку зміни розміру витрат виконавця пов`язаних з наданням додаткових послуг, зокрема, але не виключно: у випадку зміни вартості послуг/робіт, що надаються виконавцю третіми особами (субвиконавцями/субпідрядниками) та/або зміни розміру та/або видів податків та/або обов`язкових платежів та/або зміни мінімального розміру заробітної плати тощо, вартість додаткових послуг та, відповідно, розмір щомісячної плати, визначеної у п.3.2. цього договору, може бути змінено (збільшено або зменшено) за рішенням уповноваженого органу виконавця, що не потребує укладення додаткового договору сторонами. Вартість Додаткових послуг може бути змінена не частіше одного разу протягом одного кварталу. Про зміну вартості додаткових послуг виконавець повідомляє споживача за зо (тридцять) календарних днів до початку надання додаткових послуг за зміненою вартістю, шляхом розміщення рішення (наказу) уповноваженого органу виконавця про зміну вартості додаткових послуг, а також письмового обґрунтування такої зміни на дошці оголошень в під`їздах будинку та приміщенні виконавця за його місцезнаходженням за винятком випадків, передбачених п. 3.7. договору. Споживач зобов`язується не рідше одного разу на місяць ознайомлюватися з інформацією на дошках оголошень. Невиконання споживачем цього обов`язку не звільняє споживача від зобов`язання своєчасно оплачувати додаткові послуги з урахуванням зазначених змін.

Нова (змінена) вартість додаткових послуг починає застосовуватись із дати (включно), вказаної в рішенні уповноваженого органу виконавця про зміну вартості додаткових послуг. Оскарження споживачем зміни вартості додаткових послуг в судовому або іншому порядку не звільняє його від обов`язку сплати зміненої вартості додаткових послуг. У випадку набрання законної сили рішенням суду про визнання зміни вартості додаткових послуг незаконною (недійсною), виконавець здійснює відповідний перерахунок платежів за договором та повертає надмірно сплачені кошти споживачу або зараховує їх в рахунок майбутніх платежів споживача.

У разі попадання Послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець здійснює перерахунок розміру плати.

Так, наказом 01-ОД від 02 січня 2019 року позивачем було змінено вартість додаткових послуг та встановлено, що при оплаті послуг до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем застосовується тариф 10 грн. 83 коп. за 1 м.кв., а при оплаті після 20 числа наступного за розрахунковим місяцем - 11 грн. 91 м.кв.

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, площа квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності скаржнику, становить 100,6 м.кв.

Таким чином, вартість додаткової послуги для скаржника становить 1 089 грн. 50 коп. при оплаті послуг до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, та 1 198 грн. 15 коп. при оплаті після 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Як вбачається із долученого до позовної заяви розрахунку нарахувань житлово-комунальних послуг, нарахування коштів за послугу консьєржа (додаткову послугу) позивачем здійснювалося за тарифами 10 грн. 83 коп. за 1 м.кв. та 11 грн. 91 м.кв. у відповідності до умов договору та з врахуванням наказу 01-ОД від 02 січня 2019 року.

Як вбачається із прохальної частини апеляційної скарги, скаржник фактично визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за послуги консьєржа, опалення та утримання будинку та прибудинкової території у загальній сумі 10 323 грн. 73 коп., 5 583 грн. 69 коп. з яких, є оплатою за послугу консьєржа, а відтак, кошти у сумі 4 740 грн. 04 коп. скаржник визнає як заборгованість за послуги з опалення та утримання будинку та прибудинкової території.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з нього заборгованості в тому числі, за послуги опалення та утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку чим, щодо нарахувань коштів за послугу з утримання будинків та прибудинкової території, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 3.7. Договору № 3322 0890 від 29 травня 2014 року, у випадках зміни та/або встановлення органами місцевого самоврядування та/або іншими органами/установами, які мають відповідні повноваження, тарифів стосовно послуг, зазначених у п.п. 3.5.13.5.3.-3.5.6. договору, то вартість таких послуг та розмір щомісячної плати, визначеної у п. 3.2. договору, автоматично змінюється на відповідну суму без укладення сторонами додаткового договору та без дотримання інших додаткових формальностей.

Згідно Розпорядження Київської міської ради (КМДА) № 738 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» від 03 травня 2018 року, для будинку АДРЕСА_2 встановлено тариф на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 17 грн. 66 коп. при сплаті до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, та 19 грн. 42 коп. при сплаті після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як вбачається із розрахунку нарахувань житлово-комунальних послуг, за надання послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позивачем використовувався тариф у розмірі 17 грн. 66 коп. при сплаті до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, та 19 грн. 42 коп. при сплаті після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто тарифи, визначені Розпорядженням Київської міської ради (КМДА) № 738 від 03 травня 2018 року.

Таким чином, позивачем було вірно здійснено розрахунок нарахувань за послугу утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Щодо нарахувань коштів за послугу опалення, слід зазначити наступне.

Згідно Розпорядження Київської міської ради (КМДА) № 983 «Про внесення змін до тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» від 11 жовтня 2016 року, встановлено тариф для населення на централізоване опалення у розмірі 1 196 грн. 75 коп. за 1 Гкал.

Згідно Розпорядження Київської міської ради (КМДА) № 385 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» від 05 березня 2019 року, встановлено тариф для населення на централізоване опалення у розмірі 1 491 грн. 34 коп. за 1 Гкал.

Як вбачається із розрахунку нарахувань житлово-комунальних послуг, за надання послуги опалення позивачем використовувався тариф за лютий та березень 2019 року - 1 196 грн. 76 коп. у відповідності до Розпорядження Київської міської ради (КМДА) № 983 від 11 жовтня 2016 року, а за квітень 2019 року лютий 2020 року - 1 491 грн. 34 коп. у відповідності до Розпорядження Київської міської ради (КМДА) № 385 від 05 березня 2019 року.

З вказаного вбачається, що позивачем нараховувалися кошти за житлово-комунальні послуги по тарифам визначеним умовами договору № 3322 0890 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг від 29 травня 2014 року та Розпорядженнями Київської міської ради (КМДА).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 19 698 грн. 69 коп.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.п. 4.2.5. договору № 3322 0890 від 29 травня 2014 року, у разі несвоєчасного та/або не в повному обсязі внесення платежів з оплати будь-якої з послуг, передбаченої цим Договором, споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь ас прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі, встановленому цим договором.

Відповідно до п.п. 5.1.8., п.п. 5.1.9. вказаного договору, виконавець має право стягувати зі споживача в судовому порядку заборгованості з оплати послуг, пеню, штрафні санкції, відсотки та збитки, та нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому цим договором, інфляційні збитки та три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України

Пунктом 6.1. договору встановлено, що відповідач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення, але не більше 100% суми боргу.

З вказаного вбачається, що сторонами було погоджено умови щодо стягнення інфляційного збільшення боргу, 3 % річних та пені, а відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи розпорядження КМДА № 738 від 03 травня 2018 року, як на підставу для задоволення апеляційної скарги, оскільки зазначене розпорядження є у вільному доступі, що забезпечує можливість будь якої особи ознайомитися з їх змістом.

Посилання скаржника на те, що розпорядження КМДА № 738 від 03 травня 2018 року є предметом оскарження у Окружному адміністративному суді міста Києва, не зупиняє дію зазначеного розпорядження.

Посилання скаржника на ненадання доказів щодо підстави нарахування заборгованості у заявлених розмірах, є безпідставними, оскільки в даному випадку кошти за надані відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, опалення та додаткової послуги (консьєржа) розраховувались позивачем за тарифами встановленими Розпорядженнями КМДА з урахуванням умов договору № 3322 0890 від 29 травня 2014 року виходячи із площі квартири відповідача.

Посилання скаржника на тек що скаржника, ТОВ «КК «Статус» не є управителем у розумінні чинного законодавства, а відтак, останній не може стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково сплачував кошти за оплату житлово-комунальних послуг, а відтак визнавав право ТОВ «КК «Статус» на їх отримання. Також, слід зазначити, що скаржник посилаючись на те, що ТОВ «КК «Статус» не може стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, визнає позовні вимоги останнього в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 323 грн. 73 коп., а також інфляційні витрати у сумі 40 грн. 19 коп.; 271 грн. 88 коп. - 3 % річних; 3 308 грн. - пеня.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я.В. Головачов

В. В. Соколова