КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/4373/20 головуючий у І інстанції: Ул`яновська О.В. провадження 22-ц/824/2893/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторно (транспортне) страхового бюро України на рішення Святошинського районного міста Києва від 18 серпня 2020 року у справі за позовом Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року Моторно (транспортне) страхового бюро України(надалі МТСБУ) звернулось із вищевказаним позовом, які обґрунтовано тим, що 29 жовтня 2017 року трапилася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 в результаті якої пасажир «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 було отримано травми, внаслідок яких потерпілий тимчасово втратив працездатність.

Відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку МТСБУ сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 10 644 грн 40 коп. на підставі чого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Позивач просив стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 10 644 грн. 40 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Рішенням Святошинського районного міста Києва від 18 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник МТСБУ звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що ОСОБА_3 постраждала внаслідок скоєння правопорушення ОСОБА_1 , а відтак відповідальність за завдані збитки має бути покладена на відповідача.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того, що матеріали справи містять докази зазначених позивачем обставин, а тому підстав для відмови в задоволенні позову не вбачає.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 постражала внаслідок ДТП за його участю.

Крім того, зазначає, що ним було компенсовано матеріальні збитки ОСОБА_2 , про що свідчить розписка про відсутність претензій до нього, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено його право вимоги до відповідача по справі, оскільки докази на яких ґрунтуються позовні вимоги є не достовірними, на підставі яких неможливо встановити дійсні обставини справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2017 року приблизно о 21 год. 47 хв. в м. Києві по вулиці Саксаганського, 115-А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 , невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості, не переконався у безпечності об`їзду перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити і не вжив заходів для зменшення швидкості руху в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, чим ОСОБА_1 , порушив пункт 12.1, 12.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ст. 124 КУпАП та провадження в справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків (а.с. 7, 8).

27 листопада 2017 року до Моторного (транспортне) страхового бюро України звернулася ОСОБА_3 із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної пасажиру авто «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 жовтня 2017 року на вул. Саксаганського ум. Києві (а.с. 9).

Для підтвердження завданої шкоди ОСОБА_3 надала довідку проходження лікування в КМКЛ 39, копії висновків чергового лікаря після надходження потерпілої до КМКЛ 39, викопіювання відомостей із історії хвороби, копії рентгенологічних та інших досліджень, копія листа непрацездатності, копія дозволу дійсного до 31 грудня 2017 року про надання медичної допомоги з видачею листа непрацездатності, копію квитанції на суму 7 530 грн 82 коп. (а.с. 11-37).

МТСБУ на підставі наказу від 28 листопада 2018 року №10872, довідки №1 від 20 листопада 2018 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 та платіжного доручення №1014266 від 29 листопада 2018 року було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 10 644 грн 40 коп. (а.с. 41-43).

06 вересня 2019 року позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про відшкодування завданої шкоди внаслідок отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень під час ДТП, яке мало місце 27 жовтня 2007 року за участю автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 44, 45).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2017 року під ДТП яке трапилося 29 жовтня 2017 року о 21 год. 47 хв. водій транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив п.п.12.1., 12.3. ПДР України, в результаті чого автомобіль «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 57).

23 січня 2018 року учасник ДТП ОСОБА_2 написала розписку про те, що в неї відсутні претензії до ОСОБА_1 , яким було здійснено ремонт автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 58).

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення ст. 124 КУпАП, у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху, які призвели до здійснення дорожньо-транспортної пригоди(29 жовтня 2018 року).

ОСОБА_3 , після дорожньо-транспортної пригоди звернулась до приймального відділення Київської міської лікарні №12, у зв`язку із отриманими травмами в дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до довідки про тимчасову втрату працездатності потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_3 пройшла курс амбулаторного лікування з 31 жовтня 2018 року до 17 листопада 2018 року.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на момент ДТП не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи, ОСОБА_3 , страхове відшкодування в розмірі 10 644 грн. 40 коп.

Розмір завданого збитку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовувався.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Вищезазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року (справа № 686/11256/16-ц).

Вина ОСОБА_1 в заподіянні шкоди ОСОБА_3 є встановленою та останнім не спростована, а тому завдана шкода має бути стягнена з відповідача.

З огляду на те, що виплата на відшкодування здійснена МТСБУ, останній відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України набув права зворотної вимоги до винної особи - ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, а саме стягнення із ОСОБА_1 на користь МТСБУ суми завданої майнової шкоди ОСОБА_3 в розмірі 10 644 грн. 40 коп. в порядку регресу.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи сплачений відповідачем судовий збір при подачі позову та апеляційної скарги, згідно вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5255 грн. (2102+3153).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортне) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Святошинського районного міста Києва від 18 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () суму завданої майнової шкоди в розмірі 10 644 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () сплачений судовий збір в розмірі 5255 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 січня 2021 року.

Сліпченко О.І.

Іванова І.В.

Сушко Л.П.