ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8436/21 Справа № 180/1105/21 Головуючий у першій інстанції: Янжула О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Слуцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня" Марганецької міської ради" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня" Марганецької міської ради" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона працювала на посаді медичної сестри стаціонарного відділення паліативної та хоспісної допомоги Комунального закладу "Марганецька центральна міська лікарня Дніпропетровської обласної ради", правонаступником якого на сьогоднішній день є Комунальне підприємство "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради". За час роботи на даному підприємстві - 02 березня 2018 року близько 09 години 05 хвилин з позивачкою стався нещасний випадок, в результаті якого їй спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелом шийки правої плечової кістки зі зміщенням, що підтверджується Актами форми Н-1 та Н-5, копії яких додаються. Внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30%, безстроково та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, ОСОБА_1 втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Тому, позивач просила стягнути з відповідача 180000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, стягнуто з Комунального підприємства Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн, з утриманням податку та обов`язкових платежів; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Комунального підприємства Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі КП Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом збільшення до 180000,00 грн. без утримання податку та обов`язкових платежів.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 працювала в КП Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради, що підтверджується копією трудової книжки, заведеної 18 вересня 1964 року на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 24-32).

При виконанні трудових обов`язків 02 березня 2018 року близько 09 години 10 хвилин з ОСОБА_1 стався нещасний випадок.

За даним випадком складено акт про нещасний випадок, пов`язаний на виробництві №1 за формою Н-1 від 06.03.2018 року та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 06.03.2018 року, згідно яких ОСОБА_1 при падінні під час пересування по території лікарні отримала травму, а саме перелом шийки правої плечової кісті зі зміщенням (а.с. 14-21).

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №050704 від 26.09.2018 року та довідки МСЕК серії 12 ААА №998472 від 26.09.2018, ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою на підприємстві та третю групу інвалідності з 24.09.2018 безстроково (а.с. 10-13).

Згідно протоколу засідання комісії з охорони праці КЗ Марганецька ЦМЛ ДОР №1 зменшено розмір одноразової допомоги ОСОБА_1 на 5%, за порушення нею вимог законодавства про охорону праці (а.с. 22).

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач отримала травму під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку з чим отримала 30% втрати професійної працездатності; встановивши, що позивачу присвоєно третю групу інвалідності безстроково; враховуючи тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку з ушкодженням здоров`я - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яка спричинена втратою здоров`я, у розмірі 60000,00 грн., оскільки саме такий розмір визначений з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності.

Доводи апеляційної скарги позивача про залишення судом першої інстанції поза увагою, що моральна шкода мала бути стягнута на користь позивача без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стягнута з відповідача на користь позивача сума моральної шкоди повинна бути стягнута з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн. значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6000*4=24000,00 грн.).

Доводи кожної сторони щодо непогодження з визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди є необгрунтованими, безпідставними та зводяться до переоцінки доказів.

Так, місцевим судом, при визначенні розміру моральної шкоди, взято до уваги особисту необережність позивачки, яка, поряд з іншими факторами, призвела до падіння та одержання травми під час виконання трудових обовязків.

Колегія приймає до уваги, що позивачка намагалась рухатись з максимальною швидкістю з метою якнайшвидшого виконання трудового завдання.

Разом з тим, судом враховано безпідставне незабезпечення роботодавцем безпечних умов пересування персоналу лікарні, зокрема і позивачки, по її території за несприятливих погодних умов.

Крім того, травма одержана позивачкою - перелом шийки правої плечової кісті зі зміщенням передбачає тривалий період лікування та реабілітації, спричинила позивачці значні фізичні страждання та суттєві моральні переживання через хвилювання за власне здоровя; у звязку з травмою позивачка була змушена витрачати додаткові зусилля для організації свого побуту, зменшити звичний ритм свого життя, тощо.

Отже, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - Меланчука Ігора Віталійовича, Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня" Марганецької міської ради" залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова