ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
Справа №636/4207/20
Провадження №2-ві/636/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участі секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді,

встановив:

В провадженні судді Чугуївського міського суду Харківської області Гуменного З.І. перебуває цивільна справа №636/4207/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за несплату аліментів.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід головуючого, вказавши, що суддя Гуменний З.І. вдруге розглядає судові справи його сім`ї та суддею його позиція, як сторони справи, під час винесення остаточних рішень врахована не була. У своїй заяві представник позивача посилається на ст. 37 ЦПК України, якою передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Тому, на думку представника позивача, суддя Гуменний З.І. не має права розглядати поданий цивільний позов і це є підставою для відводу судді.

Ухвалою від 03.02.2021 заяву відповідача ОСОБА_1 визнано необґрунтованою та у відповідності до положень ч.3 ст. 40 ЦПК України, передано до канцелярії суду - для визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді Гуменного З.І. визначено суддю Оболєнську С.А.

Суд, вивчивши доводи заявленого відводу, дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне:

Підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу.

Статтею 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У відповідності до ч.1 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим. Із наведеного слідує, що відвід повинен бути вмотивований із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії", "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Білуха проти України", наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Так, відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі, а відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії" та "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

В своїй заяві відповідач посилається на те, що суддя Гуменний З.І. не має права розглядати дану справу, оскільки ним розглядалася інша цивільна справа між тими ж сторонами про стягнення аліментів на утримання дитини, за якою ухвалено остаточне рішення.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що головуючий у справі - суддя Гуменний З.І. здійснював розгляд іншої цивільної справи між тими ж сторонами з іншим предметом спору.

Таким чином, посилання заявника, як на підставу для відводу головуючого у справі, на положення ст. 37 ЦПК України, є необґрунтованими, оскільки у вказаній нормі закону йдеться саме про повторний (новий) розгляд справи у порядку цивільного провадження, а суддя Гуменний З.І. приймав участь у розгляді іншої цивільної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Викладені обставини заявленого відводу не містять передбачених законом випадків для відводу судді, а рішення в інших справах не можуть бути підставою для відводу, тому суд не вбачає підстав для його задоволення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді Гуменного З.І.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Оболєнська