СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15642/18

пр. № 2/759/208/21

11 листопада 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Сироти А.О.

відповідача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації у м. Києві (03148, м. Київ, вул.Гната Юри, 9) про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини, починаючи з жовтня 2013 р. проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере виховної, матеріальної або будь-якої іншої участі в житті дитини, жодним чином нею не цікавиться. З 25.11.2013р. відповідач повинен сплачувати аліменти, однак не цікавиться, за які кошти виховується його дитина. Він абсолютно не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, її навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується з дитиною. Має заборгованість по аліментам, тобто є злісним неплатником.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.11.2018р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до розпорядження № 461 від 30.10.2020р., цивільну справу №759/15642/18, 2/759/325/20 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з відстороненням судді Величко Т.О. від здійснення правосуддя.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.11.2020р. прийнято до провадження судді Петренко Н.О. вказану цивільну справу в порядку загального позовного провадженян та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Відповідачем долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що з моменту розлучення та роздільного проживання відповідач на протязі тривалого часу передавав відповідачці грошові кошти на матеріальне забезпечення дитини готівковими коштами в розмірі, що перевищували визначений судом розмір аліментів. Позивач забула вказати, що саме вона забороняє відповідачу відвідувати доньку та створює умови, які унеможливлюють нормальне спілкування батька та дитини, чим порушує особисті немайнові права відповідача. Відвідувати дитину позивач дозволяє лише раз на місяць, і тільки тоді, коли відповідач приносив готівкові грошові кошти в якості аліментів на дитину. Відповідач неодноразово дзвонив позивачу з проханням надати можливість побачення з дитиною, або ж хоча б поспілкуватись у телефонному режимі, але отримував лише відмови. Лише раз на рік позивач у день народження дитини надає слухавку доньці, щоб відповідач привітав її. Відповідач має побоювання, що у разі побачення з дитиною без погодження з позивачем остання може вчинити чергову сварку перед дитиною, через що дівчинка отримає психологічну травму.

Позивачем надано відповідь на відзив в якому вона зазначила, що вона не забороняє відвідувати доньку та не створює умови, які унеможливлюють нормальне спілкування батька із дитиною. Відповідач сам не ініціює спілкування з дитиною, не відвідував дитячий садок, школу в якій навчається дитина.

Відповідачем надано відповідь на відзив в якому зазначив, що рівність прав баткьів та обов`язків батьків щодо дитини зазначена у ст. 141 СК України. І саме такої рівності прав позивач намагається позбавити відповідача, одночасно лишивши йому тільки матеріальні обов`язки. Відповідач ніколи не забороняв тимчасово вивозити дитину за кордон для відпочинку чи лікування.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Просить розглядати справу без його участі, висновок від 18.10.2019 № 107-40/8225 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримує.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача та його представника, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7/.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.01.2014р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700,00 грн., щомісячно починаючи з 25.11.2013р. і до її повноліття/а.с.3-5/.

Відповідно до довідки старшого державного виконавця станом на 11.05.2021р. заборгованість по аліментах відповідача становить 66 839,83 грн./а.с.215/.

З матеріалів справи вбачається, що вихованням та здоров`ям дитини займається мати ОСОБА_3 /а.с.95,136 /.

Відповідно до акту обстеження від 21.08.2019р. умови проживання дитини ОСОБА_4 задовільні (в квартирі чисто, наявні необхідні меблі, побутова техніка)/а.с.54/.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Встановлено, що донька сторін проживає разом з мамою та знаходиться на її утриманні.

Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням доньки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоухилився від виконання батьківських обов`язків.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що позивач не дає спілкуватися з донькою, оскільки доказів, що він звертався до органу опіки та піклування чи суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не надано.

Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання спілкуватися та піклуватися про неї.

Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.10.2019р. № 107-40/8225 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 , які підлягають задоволенню.

Керуючись ст.150, ч.1 ст.152, ч.1 ст.164, 166 Сімейного кодексу України 76- 79, 81, 130, 259,

268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації у м. Києві про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.)

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко