Справа № 456/1215/20 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/811/2733/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника ТзОВ «Торгова група

«Арс-кераміка» - Гонти М.С.,

ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» Паньків Руслан Олегович, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, покликається на те, що з червня 2019 року до 21 лютого 2020 року працювала продавцем непродовольчих товарів відділу «Інструменти» в Стрийському відділенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка», наказом № 14-к від 21 лютого 2020 року її звільнено з роботи відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. Вважає, що систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, надає роботодавцю право розірвати трудовий договір за умови, що до працівника раніше застосовувалися дисциплінарні стягнення. Підставою для її звільнення були два інші накази ТзОВ «Торгова група «Арс-кераміка», а саме: наказ № 93к від 19.09.2019 року та № 136 від 31.12.2019 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догани за недотримання посадової інструкції, які вважає незаконними, оскільки її ніхто з наказами не ознайомлював, на них відсутній її підпис, вона не давала пояснень щодо фактів, викладених в наказах, відтак була порушена процедура застосування дисциплінарного стягнення. Звертає увагу, що оскільки накази ТзОВ «Торгова група «Арс-кераміка» № 93к від 19.09.2019 року та № 136 від 31.12.2019 року є незаконними, відсутня систематичність невиконання працівником без поважних причин посадових обов`язків як підстава для звільнення її з роботи згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Стверджує, що з відповідача підлягає стягненню на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 лютого 2020 року по день поновлення її на роботі, виходячи із середнього розміру заробітної плати за один робочий день, яка становить 202,18 грн., виходячи з розрахунку середньої заробітної плати за 2 останні місяці роботи - грудень 2019 року та січень 2020 року. Зазначає, інформація про її звільнення негативно вплинула на двох її неповнолітніх дітей, що завдало їм суттєву душевну травму, крім того їй відмовлено в отриманні допомоги по безробіттю, оскільки її звільнено за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, що в сукупності спричинило їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 80 000 грн. З наведених підстав просить скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» № 93к від 19.09.2019 року; наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» № 136 від 31.12.2019 року; наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» № 14к від 21.02.2020 року; поновити ОСОБА_1 на роботі продавцем непродовольчих товарів відділу «Інструменти» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка»; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 22 лютого 2020 року по день поновлення на роботі в розмірі 21633,26 грн. із розрахунку 202,18 грн. за один день; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка» №14к від 21 лютого 2020 року.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі, продавцем непродовольчих товарів відділу «Інструменти» ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка».

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка» на користь, ОСОБА_1 , заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 22 лютого 2020 року по день поновлення на роботі - 29.07.2020 року в сумі 21 633,26 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Торгова група «Арс-кераміка», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції було встановлено обставини справи у спосіб, який не передбачено цивільним законодавством України, оскільки пояснення представника позивача не є доказами у справі відповідно до ст. 76 ЦПК України. Зазначає, що позивач під особистий підпис була ознайомлена з посадовою інструкцією, однак умисно, без поважних причин вчиняла порушення трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово притягалася до дисциплінарних стягнень за порушення трудових обов`язків, зокрема, наказами про оголошення догани № 93-кп від 19.09.2019 року та № 136 кп від 31.12.2019 року, які не є скасованими та не втратили юридичної сили. Вважає, що під час звільнення ОСОБА_1 була сукупність усіх вимог, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, наявне винне систематичнне порушення працівником своїх посадових обов`язків, що безпосередньо випливають з його трудової функції. Наголошує, що КЗпП України в цілому, і зокрема ст. 40, не містять вимог зазначати в наказі про звільнення конкретні факти, допущеного працівником невиконання обов`язків, коли саме вони мали місце та які саме проступки вчинив працівник після застосування до нього дисциплінарного стягнення. З наведених підстав просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, а в іншій частині залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Торгова група «Арс -кераміка» Гонти М.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 що задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ч.3 ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про скасування, як незаконного, наказу №14к від 21.02.2020 про звільнення, позивачка покликається на відсутність її вини у тому, що у відділі «Інструменти» Срийського віділення ТзОВ «Торгова група «Арс-кераміка» сталася крадіжка, оскільки в цей час вона, як продавець, виконувала свої обов`язки, і не бачила, як особа, що вчинила крадіжку, зайшла у відділ. Крім цього позивачка покликається на те, що обов`язки з охорони приміщення, товарно-матеріальних цінностей охорону приміщення здійснюють працівники охорони, що є їхніми безпосередніми обов`язками, і крім цього ведеться відео спостереження приміщення, що представником відповідача в суді не заперечувалося.

Матеріалами справи встановлено, що 05.02.2020 у відділі «Інструменти» Стрийського відділення ТзОВ «Арс-кераміка» сталася крадіжка, після чого вказана особа була затримана працівниками охорони, у Стрийському міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення даної особи у вчиненні крадіжки.

Підставою і правовим обґрунтуванням звільнення позивачки з роботи роботодавець зазначає систематичне невиконання нею своїх трудових обов`язків і порушення вимог посадової інструкції, а саме, пункту 22 посадової інструкції продавця непродовольчих товарів відділу «Інструменти», відповідно до якого продавець непродовольчих товарів здійснює контроль за зберіганням товарів, торгового обладнання та інших матеріальних цінностей.

Відповідач вказує на те, що позивачка систематично без поважних причин не виконувала свої обов`язки, передбачені трудовим договором, до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у виді догани, а тому вважає правомірним застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу, а саме, звільнення її з роботи на підставі п.3 ст 40 КЗпП.

Зі змісту наказу директора ТОВ «Торгова група «Арс-кераміка» від 21.02.2020 року №14к «Про звільнення ОСОБА_1 » вбачається, що ОСОБА_1 , продавця непродовольчих товарів Стрийського структурного підрозділу ТОВ «Торгова група «Арс-кераміка», за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором згідно п.3 ст. 40 КЗпП України 21.02.2020 року.

Як підстава, у наказі зазначено, доповідна записка адміністратора торгового залу ОСОБА_3 від 10.02.2020 року; акт про відмову ОСОБА_1 надати письмові пояснення від 21.02.2020 року; наказ про оголошення догани від 19.09.2019 року; наказ про оголошення догани від 31.12.2019 року.

Зі змісту доповідної записки адміністратора торгового залу на ім`я директора Стрийського структурного підрозділу ТОВ «Торгова група «Арс-кераміка» Озарківа І.С. вбачається, що «камерами відео нагляду підтверджується, що всі чотири працівники, в тому числі і ОСОБА_1 , не звернули увагу на покупця, не підійшли до нього, дозволили самовільно перебувати у відділі, не здійснювали контроль за зберіганням товару та інших матеріальних цінностей, що призвело до крадіжки клієнтом».

Зазначену поведінку продавця ОСОБА_1 роботодавець кваліфікував, як невиконання нею посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією продавця непродовольчих товарів, вважав це дисциплінарним проступком.

Суд першої інстанції вірно зазначив те, що відповідач в оскаржуваному наказі про звільнення ОСОБА_1 не вказує конкретне порушення, конкретні обов`язки, передбачені посадовою інструкцією продавця непродовольчих товарів ОСОБА_1 , за невиконання яких було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення позивачки з роботи на підставі п.3 ст 40 КЗпП.

Зазначивши в оскаржуваному наказі про звільнення ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків , покладених на неї трудовим договором, ТзОВ «Торгова група «Арс-кераміка» не конкретизувало, за який саме дисциплінарний проступок застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи за ч.3 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.92 за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше (постанова ВС від 19.12.2018 у справі № 700/63/18, постанова ВС від 03.04.2019 у справі № 520/3689/16-ц).

Важливим є те, що при звільненні працівника відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України підприємство повинно навести у наказі конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Так у справі № 456/2368/16 суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі, оскільки відповідач в наказі про звільнення не зазначив, у чому проявилось порушення працівником трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення позивача (постанова ВС від 18.07.2019).

Суд першої інстанції, аналізуючи оскаржуваний наказ директора ТОВ «Торгова група «Арс-Кераміка» №14к від 21.02.2020 про звільнення ОСОБА_1 , дійшов вірного висновку про те, що відповідач у наказі №14к від 21.02.2020 про звільнення позивача не навів конкретного порушення трудової дисципліни, невиконання чи неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, коли такі були вчинені після того, як до неї уже були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у виді догани, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України допускається тільки за наявності вини працівника, що є вирішальним для прийняття рішення про звільнення працівника за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, разом з тим зі змісту оскаржуваного наказу незрозумілим є в чому конкретно полягає дисциплінарний проступок і які конкретно посадові обов`язки не виконувались працівником без поважних причин.

На думку колегії суддів не можна вважати порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору.

При звільненні працівника на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України слід враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.

Працівник не може нести дисциплінарну відповідальність за невиконання обов`язків, які не були доведені йому до виконання.

Колегія суддів вважає, що пункт 22 посадової інструкції продавця непродовольчих товарів відділу «Інструменти», відповідно до якого продавець непродовольчих товарів здійснює контроль за зберіганням товарів, торгового обладнання та інших матеріальних цінностей, не слід розуміти як такий, що безпосередньо встановлює обов`язок продавця охороняти товар від крадіжок, оскільки поняття обов`язку продавця «здійснення контролю за зберіганням товару» та «охорона товару від крадіжок» не є тотожними поняттями, а відтак не погоджується з твердженнями відповідача про невиконання ОСОБА_1 трудових обов`язків, порушення нею вимог п.22 посадової інструкції продавця непродовольчих товарів, тобто, вчинення нею дисциплінарного проступку.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати вчинення ОСОБА_1 05.02.2020 року дисциплінарного проступку та застосування до неї заходів дисциплінарного впливу у виді звільнення на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка» - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01.02.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р.П.