Провадження № 2-з/760/1309/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

до подання позовної заяви

29 листопада 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (громадянина Туреччини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , відома адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

25.11.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 25.11.2021, за підписом заявника, в якій він просить до подання позову вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Passat», д. н. з. НОМЕР_3 , 2013 року випуску, № НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- заборони ОСОБА_2 (посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 ) залишати межі України.

Судом враховується, що дані про надходження відповідного позову до суду на момент винесення даної ухвали відсутні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично заяву передано судді по реєстру 26.11.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводився без повідомлення сторін.

Доводи заявника

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована, зокрема, наступним:

«Згідно рапорту до Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві (ЖЄО 58067 від 04.11.2021 року) 04.11.2021 року близько 14 год. 35 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Toyota Corola», д. н. з. НОМЕР_5 , рухаючись в крайній лівій смузі проїзної частини проспекту Оболонський зі сторони проспекту Степана Бандери в напрямку вулиці Малиновського у м. Києві, здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Passat», д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням громадянина Туреччини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не маючи посвідчення водія, рухався в середній смузі проїзної частини проспекту Оболонський зі сторони проспекту Степана Бандери в напрямку вулиці Малиновського у м. Києві в невстановленому для цього місці, в порушення вимог дорожнього знаку 4. 1 Правил дорожнього руху України «рух прямо» виконував маневр повороту ліворуч. В результаті зіткнення пасажир автомобіля «Toyota Corola», д. н. з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 (моя дружина), ІНФОРМАЦІЯ_3 госпіталізована до КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» із діагнозом: «вагітність 1, 29-30 тижнів. Сідничне передлежання плода, при якому мати потребує медичної допомоги. Гостра реакція на стрес».

Відповідно до цього рапорту матеріали, що зареєстровані у ЖЄО Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві за № 58067 від 04.11.2021 року направлені до УПП НП у м. Києві для притягнення до адміністративної відповідальності винну особу.

Отже, постанова про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП та притягнення його до адміністративної відповідальності може бути ухвалена не раніше 30.11.2021 року.

Разом з тим, я маю право на звернення до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, існують обставини, які спонукають мене звернутись до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Оскільки у ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність не була застрахована, я звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Виходячи із завданих механічних пошкоджень моєму автомобілю внаслідок ДТП, я передбачаю, що завдана матеріальна шкода може становити не менше, ніж 120 000 грн. Однак, матеріальний збиток Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатить з урахуванням фізичного зносу автомобіля. Відповідно до Технічного паспорту на автомобіль «Toyota Corola», д. н. з. НОМЕР_5 він 2015 року випуску. Таким чином, відсоток фізичного зносу буде становити не менше 50%. Таким чином, МТСБУ зможе виплатити мені матеріальний збиток у розмірі не більше 60 000 грн.

Разом з тим, враховуючи норми ст. ст. 1166,1172,1187 ЦК України саме фізична особа, яка на відповідній правовій підставі (наприклад, договору оренди автомобіля) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відшкодовує шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Отже, для повного відшкодування завданої шкоди, я повинен буду звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Крім того, як зазначено у Довідці слідчого Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві, в результаті зіткнення пасажир автомобіля «Toyota Corola», д. н. з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 (моя дружина), ІНФОРМАЦІЯ_3 госпіталізована до КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» із діагнозом: «вагітність 1, 29-30 тижнів. Сідничне передлежання плода, при якому мати потребує медичної допомоги. Гостра реакція на стрес».

Ситуація що склалася для ОСОБА_3 (моєї дружини) внаслідок ДТП від 04.11.2021 року була та залишається для неї інтенсивно психотравмуючою, екстремальною та стресовою на фоні цілковитого здоров`я, соціального та особистісного благополуччя. Дана ситуація являла собою реальну загрозу її життю та здоров`ю та життю і здоров`ю нашої майбутньої дитини, перешкоджала у реалізації найважливішої людської потреби - у збереженні свого життя та здоров`я, суттєво вплинула на нормальний, звичний для неї душевний стан, порушила адаптивне життєве функціонування. Її переживання супроводжувалось інтенсивними негативними емоціями - потрясіння, обурення, страху, тривоги, емоційної напруги, пригніченості, безпомічності. Призвела до стресогенних змін особистості - до підвищеної емоційної лабільності, вразливості, фіксації на суб`єктивно важливих переживаннях, підвищеної тривоги, пригніченого настрою, порушень сну, до фобічних переживань.

В результаті ДТП я також зазнав значної моральної шкоди. Я переніс сильний стрес, у мене стався нервовий розлад, що загострило мої хронічні захворювання. Я не міг використовувати автомобіль за його призначенням, оскільки після ДТП він зазнав значних пошкоджень.

Я також витратив багато часу на проведення автотехнічної експертизи, на врегулювання питання з МТСБУ, а тепер вимушений звертатись до суду для відстоювання своїх порушених прав. Я не зміг належним чином відновити та відремонтувати свій автомобіль, оскільки на повне його відновлення не було коштів. Як видно зі знімків, що надані у додатку до даної заяви, в результаті ДТП була дуже пошкоджена права сторона автомобіля.

У зв`язку з цим у мене погіршився мій психофізичний та психоемоційний стан. Переживши нервове потрясіння у зв`язку з ДТП та пошкодженням майна, я постійно знаходжусь в стані нервової напруги. Всі вище перераховані факти створювали напруженість в сім`ї та відчуття постійного дискомфорту.

Отже, виходячи із вищевикладеного я маю право та намір звернутись до суду в порядку позовного провадження із заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Однак, існує ризик, що я не встигну цього зробити, оскільки особа, що вчинила дорожньо-транспортну пригоду та завдала мені значних матеріальних та моральних збитків, може уникнути відповідальності.

В додатку до даної заяви надаю копію посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 ОСОБА_2 . У посвідці зазначена дата закінчення строку перебування ОСОБА_2 на території України - 07.12.2021 року. Отже, він в любий момент може виїхати за межі України і може більше не повернутись.

Крім того, ОСОБА_2 на всіх інтернетсайтах по продажу автомобілів виставив на продаж автомобіль «Volkswagen Passat», д. н. з. НОМЕР_3 , яким скоїв ДТП, та в разі продажу цього автомобіля може бути ускладнене виконання судового рішення.

Разом з тим, в Деснянському районному суді м. Києва розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (Справа № 754/14513/21, провадження № 2/754/6669/21). Справу до розгляду призначено на 18.11.2021 року о 14 год. 40 хв.

Таким чином, у разі розірвання шлюбу ОСОБА_2 більше нічого в Україні не тримає.

Отже, невжиття відповідних заходів може незабезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а навпаки, може ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У Поясненні, що відібрані слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Величко Д. О. 11.11.2021 року у ОСОБА_2 зазначене місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 . Дана адреса відноситься до Солом`янського району м. Києва. Отже справа підсудна Солом`янському районному суду м. Києва.»

Враховуючи викладене, позивач просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Мотиви суду

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 3 ст. 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 №756/2609/20 (провадження № 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано, що забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів, насамперед, відповідача в інтересах забезпечення належного виконання в майбутньому рішення суду щодо суті спору.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 у справі № 640/17361/20 необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Passat», д. н. з. НОМЕР_3 , 2013 року випуску, № НОМЕР_4 , суд звертає увагу на те, що матеріали заяви не містять документів, які б давали суду можливість пересвідчитись у тому, хто є чинним власником відповідного авто на момент звернення з заявою про забезпечення позову. Адже суд не може в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, яке належить особі, яка не є стороною у справі.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Щодо вимог заяви в частині заборони ОСОБА_2 (посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 ) залишати межі України, суд звертає увагу на наступне.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 368/519/18 (провадження № 61-48036св18):

«Згідно з частинами першою-третьою статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що згаданий Закон передбачає декілька підстав та умов, за яких можливе обмеження права на виїзд за кордон, серед яких відсутня така підстава як забезпечення позову у цивільній справі. У статті 150 ЦПК України також відсутній такий вид забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.»

Отже, в цій частині вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання також не можуть бути задоволені з огляду на відсутність такого виду забезпечення позову як заборонуа залишати межі України.

За змістом ч. 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Л. Л. Зуєвич