РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року

м. Рівне

Справа № 572/1520/18

Провадження № 22-ц/4815/30/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Довгий І.І.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Сарненської міської ради на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року у справі за позовом Сарненської міської ради до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір про пайову участь у створенні інфраструктури міста Сарни,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та неодноразово уточнивши свої позовні вимоги, просить зобов`язати ОСОБА_2 надати до Сарненської міської ради документи, що підтверджують кошторисну вартість будівництва об`єкта та зобов`язати ОСОБА_2 укласти договір про пайову участь у створенні інфраструктури міста Сарни в розмірі 5% від кошторисної вартості будівництва об`єкта з Сарненською міською радою в особі голови шляхом підписання відповідного договору згідно типової форми затвердженої рішенням Сарненської міської ради від 27.12.2012 року №669 та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду, Сарненська міська рада подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», саме на замовника будівництва покладено обов`язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов`язання, прямо передбаченого чинним законодавством; невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь в тому числі і після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Зазначає, що ОСОБА_2 не прийняв участь в розвитку інфраструктури м. Сарни та ухилявся від надання кошторисної вартості будівництва об`єкта в порушення вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», внаслідок чого Сарненська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди та вказує на порушення цивільних прав та інтересів.

Просить рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник апелянта повторно не з`явився в судове засідання та причин неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ковалевич С.П. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наданий позивачем проект договору не містить істотних умов договору, які передбачені ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме розмір пайового внеску, строк (графік) сплати пайової участі; а також позивачем відповідно до норм законодавства не здійснено розрахунку величини пайової участі відповідача у розвитку інфраструктури населеного пункту у зв`язку з чим сторонами не досягнуто згоди стосовно істотних умов договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2014 року на об`єкт (реконструкцію) по АДРЕСА_1 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 вересня 2014 року, індексний номер 26966198, будівля готельного комплексу по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 23 червня 2014 року орендодавець ОСОБА_2 передав у строкове платне користування орендарю ТзОВ «Північ-Центр ЛТД» нежитлові приміщення, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

12 березня 2018 року до Сарненської міської ради надійшла заява директора ТзОВ «Північ-Центр ЛТД» ОСОБА_3 про затвердження графіку роботи готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в орендованому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з його відкриттям.

Працівниками Сарненської міськради в поданій документації було виявлено відсутність договору про пайову участь у створенні інфраструктури міста Сарни укладеного із забудовником земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , обов`язок укладання якого визначений чинною на той час ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З метою виконання зазначених вимог закону, 20.03.2018 року на адресу ОСОБА_2 був направлений лист виконкому про зобов`язання укласти з Сарненською міською радою договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та надати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації і зведений кошторис про вартість об`єкта будівництва, що відповідачем зроблено не було (а.с.19-20).

Згідно ст.11. ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Рішення Сарненської міської ради від 27.12.2012 року №669 «Про пайову участь замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Сарни» затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Сарни, який регулює організаційні та економічні відносини, пов`язані із залученням, розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сарни та укладення договорів про пайову участь (пункти 1.2, 1.3). Зокрема пунктом 2.2 визначено розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Сарни. (а.с.23-28).

В зв`язку з неможливістю отримати необхідні докази в справі, які позивач самостійно не міг отримати, ухвалою місцевого суду від 05 травня 2020 року, за клопотанням Сарненської міськради на підтвердження факту здачі в експлуатацію, площі, кошторисної вартості об`єкта будівництва від Управління ДАБІ в Рівненській області була витребувана декларація про готовність спірного об`єкту реконструкції (а.с.115).

Витребуваний доказ надійшов на адресу суду (а.с.136-142)

З ним ознайомився представник позивача, внаслідок чого позивачем вкотре було уточнено позов з вимогою зобов`язати ОСОБА_2 укласти договір про пайову участь у створенні інфраструктури міста в розмірі 5% від кошторисної вартості будівництва, що становить 11058955 грн.(а.с. 143-145).

При цьому, на відміну від попередніх уточнених варіантів позову (а.с. 98-101,106-109), позивачем не було подано до справи екземпляру проекту договору про пайову участь де були б зазначені істотні його умови.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проекти договорів про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури повинні відповідати нормам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема ч. 9 ст.40, якою визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, терміни (графік) оплати пайового внеску, відповідальність сторін. Крім того, невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Статтю 40 виключено на підставі Закону № 132-IX від 20.09.2019\

Наданий позивачем проект договору до позову та заяв про уточнення позовних вимог, який просять зобов`язати укласти відповідача, не містить істотних умов договору передбачених ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме строк (графік) сплати пайової участі; розрахунку величини пайової участі відповідача у розвитку інфраструктури населеного пункту; імена та назви сторін, їх реквізити, тобто сторонами не досягнуто згоди стосовно істотних умов договору (а.с.29-30,98-101,106-109).

Місцевий суд вірно зазначив, що не може самостійно визначати умови, на яких договір має бути визнаний укладеним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору на визначених саме ними умовами, а порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отже, виходячи з обраного способу захисту права, яке позивач вважає порушеним, місцевий суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог по справі.

Інших позовних вимог, для виконання відповідачем вимог закону щодо сплати суми пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту позивач не заявляв, відповідно вони не були предметом розгляду в даній справі та не доводились в установленому законом порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сарненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків