КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 754/2198/20

номер провадження №22-ц/824/13173/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник стягувача ОСОБА_1 ,

представник скаржника ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року /суддя Галась І.А./

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Дубровіна Сергія Івановича, стягувач ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просив суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубровіна Сергія Ігоровича при обчисленні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 20628850 від 04 лютого 2020 року; скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 20628850 від 04 лютого 2020 року; зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубровіна Сергія Ігоровича провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 20628850 з урахуванням наданих боржником доказів добровільної оплати заборгованості сину ОСОБА_5 та доказів компенсації боржником витрат стягувача на оплату житлово - комунальних послуг на дітей за період з 16 квітня 2010 року по 31 січня 2020 року; зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубровіна Сергія Ігоровича після здійснення перерахунку надати ОСОБА_4 або його представнику довідку про проведений перерахунок.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року скаргу залишено без задоволення./т. 2 а.с. 204-207/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, задовольнивши вимоги скарги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_4 була обізнана про надані ним державному виконавцю копії квитанцій за період 2010 по 2019 роки не зверталась до державного виконавця про їх неврахування як неналежних. Лише 04.09.2019 р. стягувач звернулась до державного виконавця з вимогою не враховувати платежі, пояснивши що це виплата боргу, водночас, жодних доказів позики не надала. Наголошував на правовій позиції ВС від 11.03.2019 р. провадження 61-3466ск19щодо розгляду аналогічної скарги. Крім того, зазначав, що перерахування коштів на повнолітнього сина, а не на стягувача, є належною сплатою аліментів. Вказував також, що рішення суду першої інстанції не мотивовано і не містить посилання на норми матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2010 року по справі № 2-3399/10 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2010 року по справі №2-3399/10 13 липня 2010 року видано виконавчий лист № 2-3399/2010р.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Фурса К.В. від 30 липня 2010 року було відкрито виконавче провадження № 20628850.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Гуріної Є.П. від 21 лютого 2018 року ОСОБА_4 було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Гуріної Є.П. від 13 вересня 2018 року на ОСОБА_4 було накладено штраф у розмірі 50% від суми заборгованості - 84614,60 гривень. Даний штраф був накладений у зв`язку з заборгованістю по аліментам за період 0 30.07.2010 року по 01.09.2018 року на суму - 169229,20 гривень.

04 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубровіним Сергієм Ігоровичем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 20628850, відповідно до висновків якого заборгованість скаржника у даному провадженні склала 114702,12 гривень.

17 лютого 2020 року представник скаржника звернувся до державного виконавця з заявою про проведення перерахунку загального розміру заборгованості по виплаті аліментів та надав копії квитанцій.

08 вересня 2017 року на адресу ОСОБА_5 було перераховано грошові кошти в розмірі 58919,60 гривень, про свідчить квитанція ПАТ Кредобанк. Інформація про призначення платежу в даній квитанції відсутня.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції вірно керувався ч. 3, 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини восьмої статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Дослідивши копії квитанцій, про неврахування яких державним виконавцем при розрахунку заборгованості по аліментам, зазначає скаржник, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що жодна зі вказаних квитанцій не містить призначення платежу, які можна було визначити як сплату аліментів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вказує, що за вимогами скарги, невраховані 24 133 грн, сплачені ним як компенсація житлово-комунальних послуг, за проживання дітей разом з ОСОБА_4 , а тому доводи про їх не врахування, апеляційний суд відхиляє, оскільки така компенсація не є аліментами.

Також, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про неврахування до суми сплачених аліментів суми грошових коштів в розмірі 58 919,60 гривень які були перераховані 08 вересня 2017 року на адресу ОСОБА_5 зважаючи на те, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2010 року по справі № 2-3399/10 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно даного судового рішення між сторонами виникли правовідносини щодо розподілу обов`язку утримання дітей, відповідно до якого на ОСОБА_2 покладено обов`язок утримання дітей шляхом перерахування ОСОБА_4 аліментів у відповідному розмірі.

Отже, перерахування коштів без визначення як «аліменти», а також перерахування коштів не на адресу стягувача за виконавчим провадженням - ОСОБА_4 не можуть бути враховані як виконання судового рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2010 року по справі № 2-3399/10 .

Доводи апеляційної скарги щодо перерахування вказаного платежу повнолітньому сину, який має право розпоряджатись аліментами на власний розсуд, апеляційний суд також відхиляє, оскільки повноліття дитини не змінює порядок сплати аліментів на її утримання на користь матері.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: