Провадження № 2/712/3150/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2021 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Ліпатовій Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна № 0303-224, укладений 11 лютого 2000 року на Товарній Біржі «Українська біржа Десятинна» між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які діяли від власного імені та імені сина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_7 , з іншого боку.
В обґрунтування позову зазначила, що 11 лютого 2000 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які діяли від власного імені та імені сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 було укладено договір міни. Згідно договору міни нерухомого майна №0303-224 укладеного на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 міняють належну їм квартиру АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вказаний Договір міни зареєстрований Товарною біржою «Українська біржа Десятинна» 11.02.2020 року за реєстровим номером №0303-224 та зареєстрований Комунальним підприємством "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за номером запису №11 в книзі 202. На даний час товарна біржа «Українська біржа Десятинна» ліквідована (відповідно до інформації з інтернету - ще у жовтні 2003 року), відомості за біржу з ЄДРПОУ вилучено. Квартира АДРЕСА_2 належала позивачці ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.08.1993 року Дніпровською районною державною адміністрацією в м. Києві №4/934 і зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації 10.09.1993 року за №2611. Квартира АДРЕСА_1 належала відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке було видано Відділом приватизації житла Виконавчого комітету Соснівського районного Ради народних депутатів м. Черкаси від 20.01.2000 року на основі розпорядження від 19.01.2000 року №20 і зареєстроване в Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації під №11, реєстраційна книга №202, стор. 28. При укладенні договору сторони керувались ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. В укладеному договорі міни сторони повністю узгодили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, а саме: вони передали один одному предмети нерухомого майна, а саме обміняли квартири і з того часу проживають у них. Факт виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. На даний час ОСОБА_5 помер і його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_8 оформили право на спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 . Позивачка має намір розпорядитися своїм майном та звернулася до нотаріуса для посвідчення договору міни. Нотаріусом було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у посвідченні договору міни у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам законодавства, а саме недодержання нотаріальної форми Договору міни, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа Десятинна» 11 лютого 2000 року за реєстраційним номером №0303-224. Таким чином неможливість нотаріального посвідчення договору міни порушує право Позивачки розпоряджатися своїм майном в повному обсязі, тому вона змушена звернутися до суду для визнання договору міни дійсним.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 23.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача адвокат Семенюк О.Г. скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталися.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, представника позивача та відповідачів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Як встановлено судом, 11 лютого 2000 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які діяли від власного імені та імені сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 було укладено договір міни, згідно якого відповідачі міняють належну їм квартиру АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вказаний Договір міни зареєстрований Товарною біржою «Українська біржа Десятинна» 11.02.2020 року за реєстровим номером №0303-224 та зареєстрований Комунальним підприємством "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за номером запису №11 в книзі 202.
Згідно з ч. 1 ст. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.
Як зазначено в ст. 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не заперечить суті зобов`язання.
Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.
При укладанні договору міни від 11.02.2000 року сторони керувались ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір міни квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.
У відповідності до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.
В укладеному договорі міни сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, а саме передали один одному предмети нерухомого майна. Факт міни квартир і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що їй не було відомо про необхідність реєструвати біржовий договір у нотаріальній конторі, дізналася про обов`язковість нотаріального посвідчення вона лише при зверненні щодо розпорядження квартири, тому просить визнати дійсним спірний договір міни квартири з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору.
Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини».
Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст.10). При цьому, як вбачається із п.1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.
Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Так у Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України (2003), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
У зв`язку з тим, що сторони за договором міни нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак позивач не має можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним.
Так як договір міни нерухомого майна є правочином, тому суд вважає що сторони на законних підставах набули права власності на нерухоме майно, а тому позов про визнання договору міни дійсним, підлягає задоволенню.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 715, 716, 220 ЦК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 259, 263- 265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір міни нерухомого майна № 0303-224, укладений 11 лютого 2000 року на Товарній Біржі «Українська біржа Десятинна», укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , в результаті якого останні набули у власність трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_3 .
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 03.12.2021 р.

Головуючий Т.Є.Троян

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , АДРЕСА_4