ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/9278/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2616/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

представник заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2020 року, постановлене під головуванням судді Чернявської Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та відзиву

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що він є громадянином Республіки Молдови, але мешкає і працює в м.Одесі та не може оформити набуття громадянства України за територіальним походженням, так як необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт народження на території України його батька ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Стоянове Фрунзенського району Одеської області.

Зазначав, що факт народження батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено не лише свідоцтвом про його народження, виданого 18 квітня 1968 року Фрунзовським рай ЗАЦС Одеської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стоянове Фрунзенського р-ну Одеської області, актовий запис № 269 від 20 грудня 1932 року, та вказано, що цей запис поновлено; а й довідкою сільської ради Ульму Республіки Молдова та показами свідків.

Вказував, що книги реєстрації актових записів про народження за 1931-1933 роки с.Стоянове не передавалися на зберігання до державного архіву Одеської області та є втраченими під час війни.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити його заяву (а.с.2-3).

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14 червня 2019 року заява передана до Приморського районного суду м.Одеси для розгляду за підсудністю (а.с15).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 07 серпня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.22).

29 серпня 2020 року представник Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області(далі ГУ ДМС України в Одеській області) Стельмах О.М. надав відзив, в якому зазначив про наявність спору про право, оскільки встановлення факту необхідно заявнику для оформлення громадянства України, а тому заяву необхідно залишити без розгляду (а.с.24-29).

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2020 року заява ОСОБА_1 задоволена.

Встановлено факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у с.Стоянове Фрунзенського (нині Захарівського) району Одеської області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт, що має юридичне значення для заявника, який останньому необхідний для оформлення громадянства України за територіальним походженням (а.с.74).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ГУ ДМС України в Одеській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На обґрунтування скарги, крім доводів, що містились у відзиві на заяву, зазначив, що судом не враховано, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області із заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України та не надав жодних документів, а тому його звернення до суду із вказаною заявою є передчасним.

При цьому, нижче, апелянт вказав, що ОСОБА_1 раніше звертався до ГУ ДМС України за набуттям громадянства України, однак йому було відмовлено, так як не можливо підтвердити факт народження батька заявника на території України (а.с.79-86).

Правом відзиву на скаргу заявник не скористався.

Учасники судового процесу про судове засідання, призначене на 02 лютого 2021 року, повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням прийняти участь у її розгляді особисто не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень ч.5 ст.268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючизаяву ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку про належність наданих заявником доказів та доведеність факту народження його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Метою встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 зазначив набуття (оформлення) громадянства України, як особи, батько якої народився в Україні.

Судом встановлено, що громадянин Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець Республіки Молдова, ІНН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , має посвідку на постійне проживання на території України, що видана ГУ ДМС України в Одеській області ОД № 20466 від 22 січня 2013 року, яка дійсна безстроково (а.с.7,8,9).

ГУ ДМС України в Одеській області листом від 29 січня 2019 року за №341838 повідомило заявника, що за матеріалами його справи про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням прийняти рішення неможливо, оскільки згідно відповіді державного архіву Одеської області не підтверджується факт народження його батька на території України (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с.Ульму Котовського МССР. Свідоцтво видано селищною радою Ульма Котовського району МССР, на підставі актового запису №66, НОМЕР_2 . Батьками в свідоцтві про народження зазначені: мати ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до виданого Фрунзевським рай ЗАЦС Одеської області 18 квітня 1968 року свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видно, що він народився в с.Стояново Фрунзенського району Одеської області, про що в книзі актів громадського стану 20 грудня 1932 року зроблено відповідний запис за №269, з відміткою, що цей запис поновлений (а.с.6).

Державний архів Одеської області листом від 20липня 2018 року за №І-2147 повідомив заявника про те, що книги реєстрації актів про народження сільської ради села Захарівка Захарівського району Одеської області, до складу якої входило село Стоянове, за 1931 - 1933 роки до архіву на зберігання не надходили та вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941 - 1944 років. У зв`язку із зазначеним не є можливим підтвердити факт народження ОСОБА_3 у 1932 році та надати витребувану архівну довідку (а.с.12,70).

При цьому в довідці №64 від 14 травня 2019 року сільської ради Ульма Республіки Молдова, яка видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в селі Стоянова, Фрунзенського району, Одеської області, згідно з даними свідоцтва про народження № НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАЦС міста Фрунзе Одеської області, а помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Ульму Кишинівського повіту (а.с.10-11).

Згідно виписки про склад сім`ї від 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 з 06 лютого 2013 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).

За довідкою директора ТОВ«Держбут» від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 працював машиністом підйомних кранів з 01 липня 2005 року по 03 березня 2013 року (а.с.56)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт народження та проживання батька ОСОБА_1 на території України.

Постановою Верховної Ради від 19 травня 016 року №1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» смт Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області перейменовано на смт Захарівка Захарівського району Одеської області(а.с.57-59).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України, а тому доводи апелянта про існування у даній справі спору про право є необґрунтованими.

Саме до вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 127/22302/17, провадження № 61-13029св18.

Відповідно до ч.1ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок), передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно встановлено, що батько заявника ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Стоянове Фрунзенського (нині Захарівського)району Одеської області, проживав на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджується належними та допустимими доказами та дійшов обґрунтованого висновку про встановлення цього факту, оскільки встановлення факту народження батька на території України породжує для іноземця юридичний наслідок у виді реєстрації громадянином України.

Зазначені обставини встановлені судом на підставі наведених вище письмових доказів, оригінали яких оглянуті судом першої інстанції, а також показах свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не спростовані ГУ ДМС України в Одеській області, тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що заявник не має можливості реалізувати надане йому чинним законодавством України право оформити набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки оригінал свідоцтва про народження його батька ОСОБА_3 втрачено, а інші наведені вище ним письмові докази, в тому числі видане Фрунзевським рай ЗАЦС Одеської області 18 квітня 1968 року свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому зазначено, що він народився в с.Стояново Фрунзенського району Одеської області, про що в книзі актів громадського стану 20 грудня 1932 року зроблено відповідний запис за №269, з відміткою, що цей запис поновлений.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області із заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України та не надав жодних документів, а тому його звернення до суду із вказаною заявою є передчасним, спростовуються наявною у справі копією листа ГУ ДМС України в Одеській області від 29 січня 2019 року за №341839 про відмову ОСОБА_1 в оформленні набуття громадянства України за територіальним походженням.

Крім того, апелянт у скарзі допустив протиріччя, оскільки посилаючись на те, що заявник не звертався до ГУ ДМС України в Одеській області із відповідною заявою, в тій же апеляційній скарзі визнав, що ОСОБА_1 раніше звертався до ГУ ДМС України за набуттям громадянства України, однак йому було відмовлено, так як неможливо підтвердити факт народження батька заявника на території України.

Матеріали справи також містять докази про те, що заявник неодноразово намагався отримати у відповідних архівних установах додаткову інформацію щодо народження свого батька ОСОБА_3 , проте це до позитивних результатів не призвело.

Тобто, встановити даний факт іншим шляхом заявник можливості не має, що також спростовує доводи апелянта про те, що заявник має можливість вирішити питання набуття громадянства в інший спосіб.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального тправа та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді: