Справа № 569/6167/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника третьої особи Самолюк І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Рівненського міськвиконкому про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Рівненського міськвиконкому про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позову вказують, що 27.08.2008 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , уклали кредитний договір № 733/043-СП14. Вказує, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Зазначають, що відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором Кредитор) зобов`язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 48 000,00 дол. США Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Вказують, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав Відповідачеві, кредит.В свою чергу, Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 11.03.2020 р. має заборгованість. Зазначають, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 27.08.2008 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , (надалі за текстом - Іпотекодавець, Відповідач 1, Відповідач 2, Відповідач 3 укладено Іпотечний договір № 733/043-СП14-1, надалі за текстом - Іпотечний договір, відповідно до якого останні передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Вказують, що відповідно до п. 9 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. Вказують, що відповідно до Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.Згідно з Довідки за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані відповідачі. Позивач звертався до Відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про усуненя порушень, однак вона залишилась без виконання. У зв`язку з цим звертаються до суду з даною заявою.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволені позову повністю.

Представник третьої особи Самолюк І.Р. в судовому засіданні заперечувала проти виселення з квартири неповнолітніх дітей.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання були повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому ЦПК України, може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статті 12,81 ЦПК України регламентують, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та встановлюють обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27.08.2008 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , уклали кредитний договір № 733/043-СП14.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач надав Відповідачеві кредит у сумі 48 000,00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 27.08.2008 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 укладено Іпотечний договір № 733/043-СП14-1, відповідно до якого останні передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. ?

Відповідно до п.4.5Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

4.5.1 на підставі рішення, або

4.5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в у статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

4.5.4. шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в у встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або

4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між продавцями та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим боргом та іпотечні сертифікати.

Рішенням Рівненського міського суду від 15 жовтня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк заборгованість по Кредитному договору № 733/043-СП14 від 27 серпня 2007 року та по Кредитному договору № 733/043-СП14-2 від 27 серпня 2008 року в сумі 598 761 /п`ятсот дев`яносто вісім тисяч сімсот шістдесят один/ грн. 23 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, відшкодування судових витрат в сумі 3 441 грн. 00 коп. Дане рішення перебуває на виконанні в органу виконавчої служби.

Відповідно до статті 1054 ПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу І

Згідно зі статтею 526 ПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основи зобов`язання.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»: 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»): 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі - покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, шо сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іцотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц, провадження №14-112цс19.

З урахуванням того, що сторони договору іпотеки передбачили спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі, то позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах є неналежним способом захисту, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо виселення з іпотечного майна, то суд зазначає наступне.

Згідно довідки інформації Управління забезпечення надання адміністративних послуг рівненської міської ради від 27.02.2019 року №1384/01-17 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 станом на 16.02.2019 року зареєстровані: ОСОБА_3 1987 року народження, ОСОБА_4 2009 року народження, ОСОБА_5 2012 року народження, ОСОБА_6 1964 року народження, ОСОБА_1 1965 року народження.

Відповідно до акту обстеження житлових умов Служби у справах дітей Рівненської міської ради затвердженого керівником ССД від 27 листопада 2021 року вищезазначеній квартирі проживають і мають постійне місце проживання: ОСОБА_8 1987 року народження - мати; ОСОБА_1 1965 року народження - бабуся; ОСОБА_6 1964 року- дідусь; ОСОБА_4 2009 року народження - дитина; ОСОБА_5 2012 року народження - дитина.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у частинах першій, другій якої передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є статя 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСРгромадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Аналогічний висновок висловлено і у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, який підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18).

Отже, за змістом цих норм, визначальним при вирішенні питання про наявність підстав для виселення із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки без надання іншого постійного жилого приміщення є встановлення того, за які кошти придбано іпотечне майно: за рахунок кредитних (позичених) коштів, чи за особисті кошти іпотекодавця (іпотекодавців).

З огляду на те, що квартира належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності /наказ №69 від 13.02.2008 року УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради та договору дарування від 08.08.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Кругліковським А.І. та є єдиним житлом де проживають відповідачі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку про виселення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Рівненського міськвиконкому про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.. Велика Васильківська, буд.100, .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа служба у справах дітей Рівненського міськвиконкому, місце знаходження: 33028, м.Рівне, вул.. Поштова, 2, код ЄДПОУ 04057758.

Повний текст рішення виготовлено 02 грудня 2021 року.

Суддя С.П. Харечко