П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 754/15974/19

Номер провадження № 22-ц/824/370/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Клочко І. В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року в розмірі 28 174 грн. з яких: 14 167 грн. - заборгованість за основним боргом; 7 грн. - заборгованість за процентами; 11 450 грн. - заборгованість за комісією; 2 550 грн. - штрафу, пені; стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» укладено кредитний договір № /Т/972110.

23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, згідно умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру додатку № 1 до цього договору.

Так, відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 28 174 грн. з яких: 14167 грн. - заборгованість за основним боргом; 7 грн. - заборгованість за процентами; 11 450 грн. - заборгованість за комісією; 2 550 грн. - штрафу, пені.

Позивач зазначає, що на виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору.

Так, згідно умов кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, разом з тим, позичальник вказані умови не виконав, грошові кошти за кредитним договором не повернув.

Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23 березня 2018 року, позивачем не здійснювались нарахування, в зв`язку з чим, у відповідача наявна заборгованість по кредитному договору № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року перед позивачем у розмірі 28 174 грн.

Крім того, позивач зазначає проте, що відповідно до п. 5.3. кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені, та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 років.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року (а.с. 146-149) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 07 грудня 2020 року ТОВ ФК «ЄАПБ» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючи на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що17 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» укладено кредитний договір № /Т/972110.

23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, згідно додатку № 1 до якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором у сумі 28 174 грн., що підтверджується доказами долученими до позовної заяви та апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що відповідач жодного разу не звертався до відповідача з метою ознайомлення з інформацією щодо відступлення права вимоги за кредитним договором.

Скаржник посилається на те, що відповідно до п. 4.2.8. кредитного договору, банк має право здійснювати відступлення права вимоги за даним договором третім особам, письмово повідомивши про це позичальника протягом п`яти днів після такого відступлення.

На виконання вимог вказаного пункту, 27 березня 2018 року на поштову адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги по кредитному договору та про включення персональних даних до бази персональних даних товариства.

Скаржник зазначає, що відповідач й надалі ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань порушуючи при цьому умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

24 грудня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та надуманими, а оскаржуване рішення - законним та обґрунтованим.

Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять розрахунку його заборгованості, розрахунку суми боргу на момент отримання кредиту, момент виникнення прострочення по кредитному договору та динаміку сплати коштів відповідачем попередньому кредитору.

На думку відповідача, наявний в матеріалах справи розрахунок суми його заборгованості не є неналежним, достатнім, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України щодо наявності у нього заборгованості у сумі 28 174 грн.

Відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутня виписка по рахунку чи інший об`єктивний доказ згідно якого можна було б дійти висновку про наявність у нього заборгованості перед банком.

Відповідач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року є припиненим, оскільки було виконано перед первісним кредитором.

Крім того, на думку відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

06 січня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу з якої вбачається, що скаржник заперечує проти доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що представник відповідача підтверджує факт укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів на умовах встановлених цим договором, а доказів на підтвердження того, що останнім було погашено заборгованість у повному обсязі, матеріали справи не містять.

На думку скаржника, останній звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, оскільки про порушення свого права останній дізнався після підписання договору відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /Т/972110 на споживчі потреби, згідно умов якого, останній отримав грошові кошти у сумі 20 000 грн. з процентною ставкою у розмірі 0,01 % річних та включається в суму щомісячного платежу, крім того, позичальник зобов`язався сплачувати комісію за супроводження кредиту в розмірі 650 грн., що розраховується як 3,25 % від суми кредиту вказаної в п. 2.1. цього договору та включається в суму щомісячного платежу. (а.с. 04-05).

Згідно п. 5.3. вказаного договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю в 10 років.

17 грудня 2013 року ОСОБА_1 були отримані від ПАТ «АКТАБАНК» кредитні кошти у сумі 20 000 грн. (а.с.12).

23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги (21-22).

Згідно витягу з додатку № 1 до договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ПАТ «АКТАБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року; позичальник - ОСОБА_1 (а.с. 23).

27 березня 2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с. 18).

Згідно розрахунком заборгованості за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року за період з 23 березня 2018 року по 30 вересня 2019 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 28 174 грн., з яких: 14 167 грн. - сума основного боргу; 7 грн. - проценти; 11 450 грн. - комісія; 2 550 грн. - штрафи, пеня (а.с. 17).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості за кредитним договором.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги. Як вбачається з витягу з додатку № 1 до вищевказаного договору, ПАТ «АКТАБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ», зокрема, право вимоги за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року.

27 березня 2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 рокудо позичальника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що відповідач, отримавши від позивача кредитні кошти, в добровільному порядку їх не повернув, а відтак, виходячи з положень частини другої статті 530 ЦК України,наявні підстави вважати, що права позивача були порушені у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом у сумі 14 167 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Так, оскільки п. 2.1.1. кредитного договору № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року встановлено процентну ставку за кредитом у розмірі 0,01% річних, що включається в суму щомісячного платежу, та виходячи з положень ст. 10561 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами у розмірі 7 грн.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, статтею 5 договору № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року встановлено умови щодо відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання, у зв`язку з чим, наявні підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу, пені в сумі 2 550 грн.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного поговору тощо).

Таким чином, зазначена у договорі № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року комісія за обслуговування кредиту, не є додатковою послугою банку, а є дією банку, яка випливає з умов кредитного договору та здійснюється банком на власну користь, за що законодавством не передбачено встановлення додаткового платежу з боржника, що виключає можливість стягнення нарахованої банком заборгованості за комісією в сумі 11 450 грн.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що позивач звернувся до суду з даною позовною заявою поза межами строку позовної давності, є безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 5.3. кредитного договору № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за вказаним договором встановлюється сторонами у 10 років, а з позовною заявою ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась до суду у листопаді 2019 року, таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з в межах процесуального строку на звернення до суду з позовною заявою.

Колегія суддів ставиться критично до посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що зобов`язання за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року є припиненим, оскільки було виконано перед первісним кредитором, оскільки докази на підтвердження виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»- задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за основним боргом, процентами та штрафом, пенею - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором № /Т/972110 від 17 грудня 2013 року у сумі 16 724 грн., яка складається з наступного: 14 167 грн. - заборгованість за основним боргом; 7 грн. - заборгованість за процентами; 2 550 грн. - штрафи, пеня.

У іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 850 грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова