Ухвала

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 320/4378/13

провадження № 61-870ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2014 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та просило суд на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 серпня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі права власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути з ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 441 гривень.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2014 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року,позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 серпня 2008 року, яка станом на 01 лютого 2013 року становить суму у розмірі 80 987,20 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день звернення з позовом становило суму у розмірі 647 330 грн 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 344 754 грн 08 коп.; заборгованість по відсотках у розмірі 163 738 грн 53 коп.; пеня у розмірі 138 838 грн 07 коп.

13 січня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подав касаційну скаргу, яка надійшла 18 січня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовити.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку та розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2013 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 147 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 наведено правовий висновок щодо сплати судового збору за подання позовної заяви про звернення стягнення на майно, згідно з якого, зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Вивчивши подану касаційну скаргу вбачається, що судові рішення, які оскаржує заявник свідчать про існування однієї вимоги майнового характеру щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитним договором) ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимоги майнового характеру (звернення стягнення на предмет іпотеки) у розмірі оспорюваної суми, таким чином 3 441 грн*200%=6 882 грн.

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 6 882 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2014 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян