"30" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
13.08.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь одноразово додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3460,00 грн.
Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Як вбачається з матеріалів справи, направлена на адресу місця реєстрації відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Станом на час ухвалення рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 05.12.2009 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6).
На підтвердження понесення позивачем витрат на дитину, позивачка додала до свого позову дві банківські квитанції від 06.07.2021 року з призначенням платежу про оплату табору для дитини в м. Одеса на загальну суму разом з комісіями банку 6920,00 грн. (а.с. 7).
За змістом довідки від 05.05.2021 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Києво-Святошинському РЦЗ з 30.04.2021 року (а.с. 8).
Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню.
При цьому, наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Заявляючи стягнення з відповідача половини сплачених позивачем коштів за перебування дитини у таборі в м. Одесса, як додаткові витрати на дитину, позивачка тим найменш не довела, що такі витрати є додатковими у розумінні положень ст. 185 СК України.
Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження стану здоров`я дитини, наявності у дівчинки будь-якого тимчасового чи хронічного захворювання, що обумовлює необхідність її оздоровлення на морському узбережжі.
Відсутні будь-які рекомендації лікаря чи медичної установи про необхідність оздоровлення дитини на морському курорті або дані про спеціалізацію табору відповідно до стану здоров`я дитини.
За таких обставин витрати позивача на відвідування дитиною табору у м. Одесса не можуть бути визнані судом як додаткові витрати на дитину, передбачені ст. 185 СК України, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
Також суд звертає увагу, що позивачка посилаючись на зміст рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року у справі №755/3483/21, як на підтвердження платоспроможності відповідача, копії цього рішення до позовної заяви не додала.
При цьому, суд ознайомився зі змістом вказаного рішення, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2021 року, в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Зазначеним рішенням з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в сумі 2500,00 грн. щомісячно і жодних обставин щодо фінансової можливості відповідача сплачувати окрім аліментів, додаткові витрати на дитину у цих судових актах не встановлювалось та й в цілому ці рішення стосувались стягнення аліментів, а не додаткових витрат на дитину. Поряд із цим, у спорі про стягнення додаткових витрат на дитину, окрім підтвердження статусу безробітного та наявності у відповідача працездатного віку, будь-які інші дані щодо матеріальної спроможності відповідача відсутні. Так само позивачка не надала суду жодних даних щодо свого власного матеріального становища.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180, 185 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30.11.2021 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Суддя -