Провадження №: 2-з/755/410/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

"02" грудня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Коваленко І.В., при секретарі Розпутній Я.В., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

27.10.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

02.12.2012 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову. У заяві позивачка просить вжити заходи забезпечення позову, про що винести відповідну ухвалу, якою до набрання законної сили судовим рішенням у справі №755/17113/21, заборонити Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Дяченку Євгену Станіславовичу будь-яким іншим державним чи приватним виконавцям та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії, пов`язані з реалізацією (відчуженням) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в тому числі, але не включно, у вигляді: проведення опису, оцінки, проведення електронних торгів продажу (відчуження) даної квартири та оформлення результатів проведення даних торгів, у тому числі підписувати протокол електронних торгів, проводити розрахунки за продане майно, складати акт про проведені електронні торги.

Заява позивачки ОСОБА_1 мотивована тим, що їй стало відомо, що Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дяченком Є.С. було відкрито виконавче провадження №63571975 по примусовому виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2013 року у справі №2-2725/2011 про стягнення з ОСОБА_2 та ВАТ «Агромаш» коштів на користь ТОВ «ФК «Геліос» і виконавцем здійснюються заходи, направлені на стягнення коштів за рахунок реалізації квартири, яка формально зареєстрована на відповідача по справі ОСОБА_2 , однак, за твердженням позивачки, є спільною сумісною власністю. Дії приватного виконавця становлять загрозу втрати майна, співвласником якого вважає себе ОСОБА_1 , оскільки до набрання законної сили рішенням суду щодо розподілу майна, виконавцем буде реалізовано дану квартиру в межах виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 , відповідні кошти надійдуть стягувачу, що призведе до неможливості відновлення майнових прав ОСОБА_1 щодо спірного майна.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

З урахуванням вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Як визначив Пленум ВСУ в п.4 Постанови від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18 січня 2017 року.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як убачається з матеріалів справи між колишнім подружжям виник спір щодо поділу спільного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , щодо якої Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дяченком Є.С. в межах виконавчого провадження №63571975 по примусовому виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2013 року у справі №2-2725/2011 про стягнення з ОСОБА_2 та ВАТ «Агромаш» коштів на користь ТОВ «ФК «Геліос», здійснюються заходи, направлені на примусову реалізацію вказаної квартири.

Разом з тим, спір щодо розподілу спільного майна подружжя між сторонами не вирішено, у разі ймовірного задоволення позову вже після реалізації спірного майна - квартири АДРЕСА_1 з електронних торгів, виконання рішення суду стане неможливим або призведе до утруднення відновлення майнових прав ОСОБА_1 щодо спірного майна.

При цьому, суд враховує баланс інтересів сторін, оскільки забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо спірного майна, пов`язані з його примусовою реалізацією з електронних торгів в межах виконавчого провадження, накладається до постановлення рішення по даній справі і права ймовірних третіх осіб на спірне майно при цьому не порушуються, однак, у разі відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, може бути утруднено виконання ймовірного рішення суду.

З урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, які є співмірними з вимогами позову, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-150, 257, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Д?яченку Євгену Станіславовичу (посвідчення №0017, видане 01.06.2017 року), будь-яким іншим державним чи приватним виконавцям та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії, пов`язані з реалізацією (відчуженням) квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , у вигляді: проведення опису, оцінки, проведення електронних торгів продажу (відчуження) даної квартири та оформлення результатів проведення даних торгів, у тому числі підписувати протокол електронних торгів, проводити розрахунки за продане майно, складати акт про проведені електронні торги, - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №755/17113/21.

Дані стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Дані боржників: 1. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Д?яченко Євген Станіславович (посвідчення №0017, видане 01.06.2017 року, адреса місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 45-Б, офіс 1). 2. Державне підприємство "СЕТАМ"(01001, м. Київ, вул.Стрілецька, буд.4-6).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання до відповідних компетентних органів.

З текстом ухвали можна ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: gttp://reyestr.court.gov.ua

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я І.В.Коваленко