Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1204/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано по АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшов належним померлій житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та який належав померлій на підставі переселенського акту, який було зареєстровано в органах БТІ. ЇЇ дочка та матір позивача ОСОБА_3 , на час смерті ОСОБА_4 проживала разом з нею, та відповідно є таким спадкоємцем, що спадщину після смерті своєї матері прийняв.

Однак, не оформивши належним чином спадщину, яку вона фактично отримала після смерті ОСОБА_4 , мати позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшов житловий будинок по АДРЕСА_1 , який остання фактично успадкувала після смерті своєї матері.

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що нею не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно та роз`яснено порядок судового врегулювання даного питання.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник позивача адвокат Сальник Н.А. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила суд позов задовольнити, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Відповідно до наданої позивачем заяви, яка долучена до матеріалів справи та засвідчена старостою с. Деренівка Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області 27.05.2020 року, ОСОБА_2 від свого права на спадщину, що залишилася після смерті його дружини ОСОБА_3 відмовився та її приймати не бажає. Також у вказаній заяві відповідач вказує, що не заперечує проти судового розгляду справи про визнання за його донькою ОСОБА_1 права власності на будинок по АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 01.03.2013 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 05.12.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 23 липня 1998 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_2 та змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 СК України №9 від 05.12.2018 року, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 05.12.2018 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 28 серпня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище ОСОБА_9 на ОСОБА_9

Відповідно до матеріалів інвентарної справи №326/1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та копії реєстраційного посвідчення від 16.02.1993 року, за ОСОБА_4 на підставі переселенського акту від 19.12.1977 року, виданим колгоспом ім.. 19 Партз`їзду, було зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 14.02.2005 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої ввійшов належний померлій житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташовано по АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано у встановленому порядку про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення.

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради №446 від 30.01.2019 року, померла ОСОБА_4 постійно на день смерті проживала по АДРЕСА_1 . Разом з нею постійно проживали її дочка ОСОБА_3 , зять ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 будучи спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 на момент смерті останньої проживала разом з нею, то в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, є такою, що спадщину після матері прийняла.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, прийнявши фактично спадщину після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 її у встановленому порядку не оформила та відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 14.08.2018 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до якої також ввійшов спірний житловий будинок, який померла відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 ..

На виконання ухвали Чаплинського районного суду Херсонської області про витребування від приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 січня 2021 року суду надана копія зазначеної спадкової справи.

Згідно копії спадкової справи №4/2020, 17 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент смерті проживала по АДРЕСА_1 .

Внаслідок подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено спадкову справу та зареєстровано у спадковому реєстрі за №65360343.

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради №447 від 30.01.2019 року, ОСОБА_3 постійно на день смерті проживала по АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_1 .

Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 17 січня 2020 року постановою приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу Ткаченко С.А., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташовано по АДРЕСА_1 , який фактично успадкувала ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано належним чином оформлений правовстановлюючий документ.

Оскільки вказана відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 свідчить про невизнання цього права іншими особами, вона звернулася до суду за захистом своїх прав та таке право підлягає судовому захисту.

Так, до 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.

Надані позивачем докази свідчать, що будинок по АДРЕСА_1 був отриманий ОСОБА_4 в 1977 році на підставі відповідного акту про передачу житлового будинку переселенцю згідно з переселенським квитком.

На той час діяли норми Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року.

Зі змісту даної інструкції слідує, що акти про передачу будинків у власність переселенцям при наявності рішень про це виконкомів районних Рад депутатів трудящих і довідок фінансових відділів про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю, нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу будинків та рішення суду про визнання угоди про відчуження будинку, складеної з порушенням встановленої законом форми, дійсною є самостійними правовстановлюючими документами (п. 9, 18, 21 Додатку №1 до Інструкції).

Отже отримання житла переселенцем на підставі відповідного акту є самостійною підставою набуття права власності на житло, тому вказаний будинок перейшов у власність померлої ОСОБА_4 як переселенцю на підставі акту про передачу будинку, затвердженого рішенням виконавчого комітету місцевої ради та відомостей попереднього власника про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю.

Саме вказані факти дають підстави для висновку про отримання померлою ОСОБА_4 спірного будинку у власність, при цьому, втрата в подальшому чинності нормативних актів, які передбачали можливість реєстрації за переселенцями житлових будинків на підставі описаних вище документів, не може бути підставою для відмови у визнанні права власності на цей будинок, оскільки на час отримання його у власність вказані норми діяли та наявні правовстановлюючі документи були достатніми для реєстрації права власності на житловий будинок.

Крім того, здійснивши державну реєстрацію в КП «Каховське БТІ» права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який ОСОБА_4 отримала у власність на підставі Акту від 19.12.1977 року, держава цим самим визнала її право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

Вказані обставини у комплексі вказують на факт набуття ОСОБА_4 права власності на спірний житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами на підставі акту про передачу будинку, затвердженого рішенням виконавчого комітету місцевої ради та відомостей попереднього власника про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю.

Таким чином, у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 житловий будинок по АДРЕСА_1 , який остання набула у встановленому порядку, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в силу ст. 1268 ч.3 ЦК України спадщину прийняла, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не змогла з поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 набула право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташовано по АДРЕСА_1 відповідно до переселенського акту від 19.12.1977 року, на підставі якого 1993 року Каховським БТІ було видано реєстраційне посвідчення. У свою чергу померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла та вказаний будинок ввійшов до складу спадщини після смерті останньої.

Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та отримала відмову, у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документа.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Пилипенко