Справа № 658/3274/20
(провадження № 2/658/237/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Под`ячевої І.Д.,

при секретарі Левицькій Н.Я.,

розглянувши в місті Каховка у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 12273,46 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що 08.06.2013 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на картковий рахунок. Згодом процентна ставка була змінена (збільшена) до 42 % річних. Позивач зобов`язання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 23.09.2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 12273,46 грн.

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засідання з`явилася, підтвердила, що користувалася карткою, знає про наявність заборгованості, визнає її, проте не згодна з загальною сумою погашення заборгованості. Відповідач не зазначила чому не погоджується з цією сумою. Відзив на позов не надала.

Вислухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Так, судом встановлено, що 08 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку та ОСОБА_1 , з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.17), після чого отримав платіжну картку (а.с. 16).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

20.05.2014 р. позивач встановив на картку ОСОБА_1 кредитний ліміт, збільшений у подальшому до 2200 грн., який відповідач використав на власні потреби (а.с.15).

14.06.2018 р. відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ "Приватбанк" на АТ КБ "Приватбанк".

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 23.09.2020р. заборгованість відповідача перед банком становить 12273,46 грн., з яких: 8623,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3599,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 50,00 грн. пеня (а.с.9-14).

На протязі всього часу відповідач користувався кредитними коштами, однак заборгованість по кредиту погашав не своєчасно, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12273,46 грн. (а.с.58-62).

Укладання кредитного договору та наявність заборгованості відповідачем не оспорюється. Відповідач заперечував лише розмір боргу, однак в обгрунтування зменшення загального розміру боргу відповідачем будь-якого розрарунку не надано та не спростовано належними та допустимими доказами розрахунок наданий Банком.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до чч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 601, 604 609 ЦК.

Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання.

Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, підтвердив про наявність заборгованості, з суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку та необхідність їх задоволення..

Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2102 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.57).

Керуючись ст. ст. 4, 19, 274, 279, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 12273,46 грн., з яких: 8623,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3599,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 50,00 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у розмірі 2102,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Д. Под`ячева