КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року у справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: ПрАТ «Концерн АВЕК та КО» про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження майном,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності та усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зобов`язання відповідача звільнити від особистих речей майно, а саме торгівельні споруди.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова за місцезнаходженням спірного майна.

Не погоджуючись із висновками суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про направлення справи за підсудністю з посиланням на місце знаходження майна, щодо якого виник спір.

Вказує, що торгівельні споруди, щодо яких виник спір не являється нерухомим майном, а тому застосування правил виключної підсудності в даному випадку є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Передаючи матеріали справи за підсудністю, місцевий суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом, визначивши підсудність за загальними правилами, у відповідності до місцезнаходження відповідача, однак спір виник з приводу нерухомого майна, а тому повинен бути переданий до суду, відповідно до правил виключної підсудності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підстави ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу права власності та користування рухомим майном, а саме торгівельних споруд.

Спірні торгівельні споруди наразі знаходяться на земельних ділянка в м. Харків, на проспекті Ювілейний, вул. Марселя Кашена, вул. Проспектна тавул. Амурська.

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом обґрунтував підсудність даної справи пославшись на положення ч.1 ст. 27 ЦПК України, яка передбачає, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Місцевий суд передав справу до Московського районного суду м.Харкова за правилами виключної підсудності, у відповідності до ч. 1 ст. 29 ЦПК України згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спірне майно, а саме торгівельні споруди відносяться до тимчасових споруд, не являються нерухомим майном, оскільки не являються такими, що безпосередньо пов`язане із землею, а також можуть бути переміщеними.

Враховуючи приписи ст. 181 ЦК України тимчасові торгівельні споруди є рухомим майном, а не нерухомістю, яка повинна бути пов`язана фундаментом із землею.

Таким чином, висновки місцевого суду, що спір виник з приводу нерухомого майна є помилковими, а ухвала про передачу справи за місцем його знаходження являється необґрунтованою.

Враховуючи наведене та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю до іншого суду є безпідставною.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «26» листопада 2021 року.

Сліпченко О.І.

Гаращенко Д.Р.

Сушко Л.П.