КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3583/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Я.С., Оніщука М.І.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 , звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 713 120,66 грн. за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року, мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2014 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2014 року і до досягнення повноліття. Згідно Довідки № 15826 від 29.01.2020 року, складеної Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. київ), сума заборгованості зі сплати аліментів складає 89 637,53 грн. Таким чином, з моменту утворення заборгованості по сплаті аліментів, у позивача виникло право на стягнення з відповідача пені за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києв від 30 листопада 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Києва № 755/32372/14-ц від 20.05.2015 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 713 120 (сімсот тринадцять тисяч сто двадцять) гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одну) гривню 21 копійку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить в зв`язку з порушення судом норм матеріального та процесуального права скасувати і в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що боржника у встановлений спосіб не було повідомлено про наявність виконавчого провадження, про яке він дізнався лише в травні 2019 року. До травня 2019 року боржник сплачував аліменти засобами поштового переказу, що свідчить про відсутність вини боржника, що відповідно до ст.. 196 СК України виключає стягнення пені, яка крім цього не може перевищувати розмір боргу.

Крім того, враховуючи ціну позову справа не могла бути розглянути в порядку спрощеного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та постановлення нового судового рішення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 19.04.2003 року, актовий запис № 770. (а.с. 12)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.07.1996 року відділом актів реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва, актовий запис № 729 - розірвано. (а.с. 13)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГУД СТАФФ», на посаді менеджера з зовнішньоекономічної діяльності, та є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 14-15)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 ; надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України (за кордон) малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, у супроводі його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Васильків, Київської області, громадянки України, без згоди батька ОСОБА_2 , терміном не більше 30 днів щороку до досягнення дитиною шістнадцятиріччя. (а.с. 16-17)

За даними довідки та Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 15826 від 29.01.2020 року, складених Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/32372/14-ц від 20.05.2015 року, сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 89 637,53 грн (а.с. 18, 19).

Задовольняючи позов, за відсутності поважних причин несплати відповідачем аліментів на утримання малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача одержувача аліментів ОСОБА_3 неустойки (пені) за заявлений документально підтверджений період з грудня 2014 року по грудень 2019 року.

Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

В порушення ст. 274 ч. 4 п. 5 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до ст.. 376 ч. 3 п. 7 цього Кодексу є обов`язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині.

Крім цього, по за увагою суду першої інстанції залишився той факт, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, що набрало законної сили, вже стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2014 року по вересень 2016 року за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Києва № 755/32372/14-ц від 20.05.2015 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 36736,06 грн.

Таким чином, в цій частині, оскільки позивачем повторно заявлено вказаний період до стягнення, позовні вимоги в цій частині не відповідають положенням ст.. 61 Конституції України, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому із загального розміру заборгованості має бути виключена ця сума у розмірі 36736,06 грн..

Згідно останнього розрахунку заборгованості по аліментам складеного старшим державним виконавцем Ясинською К.М. на дату 15.07.2021 року та визнаний сторонами у судовому засіданні, розмір заборгованості за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року складає 61022,54 грн. та - 36736,06 грн. пені, яка вже стягнута за рішенням суду, за період з грудня 2014 року по вересень 2016 року загальним розміром заборгованості є сума 24286,48 грн.

Згідно ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За таких обставин, враховуючи, що заявлений до стягнення позивачем розмір пені перевищує розмір самої заборгованості, який згідно закону не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, стягненню підлягає пеня у розмірі заборгованості по аліментам за період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року, тому в цій частині доводи апеляційної скарги також є обґрунтовані і заслуховують на увагу.

Проте в іншій частині, в частині відсутності вини боржника у виникненні заборгованості по аліментам та звільнення його від відповідальності не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, встановлено, що на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року про стягнення аліментів у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, 20.05.2015 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

17 листопада 2016 року постановою державного виконавця вказаний виконавчий лист був повернутий органу, що його видав у зв`язку з надходженням до відділу ухвали Апеляційного суду м. Києва про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Також встановлено, що 06 лютого 2017 року виконавче провадження було відкрито вдруге.

Участь у цій справі брав як боржник, так і його відповідач.

Вказані обставини відповідно до ст. ст.82 ч. 4 ЦПК України звільнені від доказування.

Таким чином обставини про те, що боржник знав про наявність відкритого виконавчого провадження звільнені від доказування.

Таким чином доводи апеляційної скарги про відсутність вини боржника у виникненні заборгованості по аліментам в зв`язку з тим, що він не знав про виконавче провадження спростовуються матеріалами справи.

Посилання боржника на те, що він сплачував аліменти засобами поштового переказу не мають правового значення, оскільки ці перекази не були отримані стягувачем та ці перекази він міг здійснювати у виконавчому провадженні шляхом звернення до держвиконавця.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із скасуванням рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Києва № 755/32372/14-ц від 20.05.2015 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 24286,48 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

М.І. Оніщук