04.02.2021 Справа № 756/2784/15-ц
Унікальний номер 756/2784/15-ц
Справа № 2-др/756/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( ДОДАТКОВЕ)

04 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Колесник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", третя особа ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2020року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задоволені.Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ПАТ « Універсал Банк»( ) заборгованість за кредитним договором № 056-2008-530 від 06.03.2008року суму в розмірі 70 213,87доларів США. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ПАТ « Універсал Банк»( ) судовий збір в розмірі 3654,00гривень. В задоволенні зустрічного ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", третя особа ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим- відмовлено.

11.01.2021р. позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та просить суд постановити рішення, яким укладений 06.03.2008 між ВАТ « Універсал банк» та ОСОБА_1 кредитний договір № 056-2008-530 розірвати.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Для прийняття додаткового рішення достатньо наявності хоча б однієї з вищевказаних підстав.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 30.05.2018р. звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про розірвання кредитного договору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до договору позивач зобов`язується надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 80 983,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45% в порядку, на умовах в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору № 056-2008-530 строк кредитування за цим договором становить період : з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 01березень 2038 включно.

Після підписання кредитного договору №056-2008-530 ПАТ « Універсал Банк» станом на сьогоднішній день не надало ОСОБА_1 кошти в розмірі 80 938,00 доларів США, а тільки відкрило поточний рахунок № НОМЕР_3 (№ НОМЕР_4 ) який ОСОБА_1 , періодично поповнював.

ОСОБА_1 поповнював рахунок, а не сплачував за кредитом, оскільки будь- яких належних та допустимих доказів по справі № 756/2784/15-ц, як то квитанцій підписаних позичальником із зазначення призначення платежу сплата по кредиту №056-2008-530 немає, а виписка надана ПАТ « Універсал Банк» містить призначення платежу: надання кредиту згідно договору №7117 від 04.03.2008 на суму кредиту.

Таким чином ОСОБА_1 відносин з ПАТ « Універсал Банк» до 06.03.2008, коли підписав кредитний договір №056-2008-530 не мав.

Представник заявника в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник АТ « Універсал Банк» в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, між між ВАТ "Універсал Банк"( правонаступник ПАТ « Універсал банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 06.03.2008 року №056-2008-530, відповідно до умов якого позивачем надано ОСОБА_1 кредит у сумі 80 983,00 доларів США строком з 06.03.2008року до 01.03.2038року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12,45% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 37,35% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та додатками до нього.

Відповідно до п.2.1.3 кредитного договору однією з умов видачі кредиту позичальникові є відкриття позичальником в банку поточного рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) у кредитора для здійснення розрахунково- касового обслуговування операції позичальника з надання та погашення кредиту.

На виконання положень кредитного договору ОСОБА_1 04.03.2008р. уклав з банком договір № 000034987 банківського обслуговування фізичної особи( том2 а.с.88-92).

ОСОБА_1 було відкрито в банку поточний рахунок № НОМЕР_3 , зо підтверджується заявою- підтвердженням про відкриття поточного рахунку від 04.03.2008р.( том2,а.с.с93).

Відповідно до п.2.3 кредитного договору: видача кредиту за цим договором проводилася шляхом перерахування грошової суми на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 .

З виписки по особовому рахунку вбачається, що банком було зараховано на поточний рахунок ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) суму коштів в розмірі 80 983,00доларів США( том., а.с.27), окрім того підтверджено меморіальним ордером № 0562914USD000403 від 06.10.2008( том1, а.с.28).

06.03.2008 ОСОБА_1 отримав кошти( зняв готівку з рахунку) у розмірі 80 000,00доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 056В09 від 06.03.2008( том2,а.с.94).

Відповідно п.2.4 кредитного договору « позичальник зобов`язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок № НОМЕР_3 .

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 виконував умови договору( в тому числі щодо сплати щомісячних платежів за користування кредитними коштами) в період з 2007 по 2013 рік, що підтверджується розрахунком заборгованості та заявами на переказ готівки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одержав та використав кредитні кошти у сумі 80983,00 долаірв США на цілі, визначені у договорі.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести, що ОСОБА_1 відносин з ПАТ « Універсал Банк» до 06.03.2008, не мав.

Інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази неправомірності дій відповідача, позов не підлягає задоволенню.

Враховуючі наведене, керуючись ст..270 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ « Універсал Банк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору № 056-2008-530 від 06.03.2008року- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів після його оголошення. Апеляційна скарга, може бути подана протягом 30 днів з моменту отримання копії рішення суду стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко