Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-3892/04
Провадження 4-с/711/24/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Демчик Р.В.,

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за скаргою адвоката Прядки Віталія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії та рішення в.о. начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Решетняк Віктора Анатолійовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», -

встановив:

Адвокат Прядка В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії в.о.начальника Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Решетняк В.А., стягувач ПАТ «Черкаське хімволокно», в якій просили скасувати постанову про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження, що була винесена відділом ДВС Черкаського МУЮ № АА 346873 від 18.03.2005 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3892 виданого 14.12.2004 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» боргу в сумі 664,71 грн.

В обґрунтування скарги зазначено, що наприкінці вересня 2020 року, скаржник звернувся до приватного нотаріуса для переоформлення права власності на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та було виявлено, що в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про арешт майна на підставі постанови №АА 346873 від 18.03.2005 року винесеної державним виконавцем ВДВС Черкаського МУЮ Чигирик Л.О.

01.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського ВДВС у м. Черкаси Центрального МУМЮ (м.Київ) про зняття арешту з її майна, а саме 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповіді ДВС, на заяву про зняття арешту з майна зазначається, що виконавче провадження №3871385, в межах якого був накладений арешт постановою ВДВС ЧМУЮ серія АА №346873 від 18.03.2005 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3892 виданого 14.12.2004 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Черкаська ТЕЦ ВАТ «Черкаське хімволокно» боргу в сумі 665.71 грн., було завершено (повернуто без виконання). Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС становить три роки, тому надати будь-які копії матеріалів виконавчого провадження неможливо, так як термін зберігання зазначених виконавчих проваджень закінчився. Надати більше інформації працівники ДВС не можуть. Посилаючись на відсутність підстав зазначених в п.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» працівники ДВС відмовили в знятті арешту.

В зв`язку з вищевикладеним, скаржник звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року провадження у даній справі відкрито.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Прядка В.М. не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Проте, від адвоката надійшла письмова заява, в якій він просив проводити розгляд даної справи за його відсутності та відсутності скаржника. Також зазначив, що скаргу підтримують та просять її задовольнити.

В судове засідання представник ДВС Назаренко Є.І. не з`явився. Надав заяву в якій при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду..

Представник ПАТ «Черкаське хімволокно» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та у відсутність стягувача та боржника.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 231987684 від 11.11.2020, скаржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 06.10.2004р..

16 березня 2005 року за реєстраційним номером 1770358 зареєстровано обтяження на 1/3 частину вказаної квартири, що належить ОСОБА_1 на підставі постанови АА 346873 від 18.03.2005р. виданої відділом ДВС Черкаського МУЮ державним виконавцем Чигирик Л.О.

Зазначене також підтверджується постановою державного виконавця серії АА №346873 від 18.03.2005р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеною державним виконавцем Чигирик Л.О. ВДВС Черкаського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3892, виданого 14.12.2004 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» боргу в сумі 664,71 грн.

01.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського ВДВС м. Черкаси Центрального МУМЮ (м. Київ) із заявою, в якій просив зняти арешт з його майна, накладеного на підставі вказаної вище постанови.

Листом від 21.10.2020 за вих. №67064, Придніпровський ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №3871385 по виконанню постанови №79 від 07.10.2004, яке було завершено (повернуто без виконання). З посиланням на ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначено, що в посадових осіб Придніпровський ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та запропоновано з даним питанням звернутися до суду.

Згідно з статтею 449 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року із змінами та доповненнями (який діяв на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Також ст. 35 вказаного Закону визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Аналогічні норми закріплені в ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.2016 року із змінами та доповненнями.

Статтею 50 даного ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року із змінами та доповненнями, - у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.2016 із змінами та доповненнями, - у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Лист Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про відмову в скасуванні арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 був направлений 21.10.2020.

За таких обставин, враховуючи положення п. 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, строк на звернення з скаргою на дії (бездіяльність) Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна підлягає поновленню.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Таким чином, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не перебувають виконавчі документи відносно боржника ОСОБА_1 .

А тому, відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999), державний виконавець повинен був скасувати накладений арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для застосування таких заходів примусового виконання рішення, як обтяження нерухомого майна.

Відповідно до ст. 251 ЦПК України, - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 50, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року із змінами та доповненнями, ст.ст. 2, 3, 18, 40, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319 ЦК України, ст. 447, 450, 451 ЦПК України, -

постановив:

Скаргу адвоката Прядки Віталія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення та дії в.о.начальника Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Решетняк Віктора Анатолійовича, стягувач Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» - задовольнити.

Скасувати арешт майна божника, а саме - 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою відділу ДВС Черкаського МУЮ серії АА № 346873 від 18.03.2005 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3892 виданого 14.12.2004 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» боргу в сумі 664,71 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів. Апеляційна скарга подається безпосереднього до апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий: Р. В. Демчик