137/1313/21

У Х В А Л А

01.12.2021 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Скржешевський М.С. звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом.

Також до позовної заяви долучив клопотання:

- про забезпечення позову котрим просив накласти арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки та незавершеного будівництва; заборонити відповідачу прийняти в експлуатацію закінчений будівництвом житловий будинок (а.с. 25-26).

-про витребування доказів (а.с. 27);

-про призначення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи (а.с. 28-29).

Дослідивши позовну заяву та долучені до неї документи, вважаю за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, згідно з п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову.

Пунктом 9 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на нерухоме майно дійсною вартістю майна.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оскільки позивачем при зверненні до суду із позовом не вказана ціна позову, а самим представником позивача ставиться вимога про визнання права власності на 1/2 як житлового будинку так і земельної ділянки, відтак суд враховуючи гранично вищу ставку судового збору за вимоги майнового характеру відповідно Закону України "Про судовий збір", враховуючи відсутність правовстановлюючих документів у позивача і можливе проведення в майбутньому експертиз, вважає за необхідне визначити ставку судового збору у наведеній справі у розмірі 11350,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.п. 1, 4 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2270,00 гривень.

Таким чином стороною позивача не сплачено судовий збір за вимоги: про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя незавершеного будівництва житлового будинку; про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя на Ѕ будинку та земельної ділянки.

Відтак, стороні позивача потрібно сплати: 908,00 грн судового збору за немайнову вимогу про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя незавершеного будівництва житлового будинку; (2270,00 прожиткового мінімуму * 5 розмірів : 2 (1/2 частина спірного майна) - 5675,00 грн. за позовну вимогу про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та 5675,00 грн. за позовну вимогу про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки.

у.

Відтак, в порушення вимог п.п.2, 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, представником позивача при зверненні до суду не сплачений судовий збір; не зазначено доказів того, що подружжям було придбано земельну ділянку (земельна ділянка могла бути отримана відповідачем шляхом приватизації).

Вказані обставини свідчать, що позовну заяву представником позивача подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху відповідно до положення ч.1 ст. 185 ЦПК України, про що слід повідомити представника позивача, надавши строк для усунення вищезазначених недоліків.

Вирішення клопотань про витребування доказів та призначення судових експертиз, вважаю за доцільне відтермінувати до моменту відкриття провадження у справі та підготовчого судового засідання відповідно, адже на даній стадії вказані клопотання розглянути не вважається за можливе.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, оглянувши письмові матеріали цивільної справи, вважаю , що клопотання представник позивача адвоката Скржешевського М.С. про забезпечення позову не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Клопотання про забезпечення позову мотивоване припущенням, що відповідач може здійснити дії по відчуженню спірного майна.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України зазначено способи забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Крім того, викладені в заяві припущення не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказана позиція погоджується із практикою Верховного Суду, який зробив аналогічний висновок в постанові № 761/39201/18 від 21.08.2019 р.

Відповідно до позиції Вінницького апеляційного суду у справі №137/1409/19 (постанова від 10.12.2019), саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження майна на користь третіх осіб без наведеного відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Також вважаю за необхідне роз`яснити представнику позивача, що згідно п.4.2 Розділу ІІ Глави 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на імя одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя.

Керуючись ст.ст. 149-153, 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України, беручи до уваги положення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Скржешевського М.С. про забезпечення позову, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху.

Надати представнику позивача п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Ухвала в частині відмови у забезпеченні позову може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:П. В. Гопкін