Справа № 654/3546/20
Провадження №2/654/349/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

Позивач 16 жовтня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі має спільну доньку ОСОБА_3 , яка на даний час є студенткою КЗ «Херсонський базовий медичний фаховий коледж» ХОР, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Батько дитини має можливість допомогти донці, але добровільно цього не робить, тому позивач з посиланням на ст. 199 СК України просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки аліменти до закінчення навчання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка проживає в с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області разом з донькою ОСОБА_3 , яка знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №1793 від 12.10.2020.

Згідно з довідкою №537 від 04.09.2020 ОСОБА_3 є студенткою КЗ «Херсонський базовий медичний фаховий коледж» Херсонської обласної ради (І-ІІ рівня акредитації) денного відділення; навчається з 01.09.2017 (контрактна форма навчання) до 30.06.2021.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін, оцінивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що з досягненням повноліття ОСОБА_3 втратила правовий статус дитини (стаття 6 СК України), але не досягла 23 років, є студенткою денної форми навчання, стипендію не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги, яку батько ОСОБА_2 має можливість надавати, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача, на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання або до закінчення навчання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182,191,199,200 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сіянко