ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2212/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"28" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Котвицького В.Л.,

при секретарі Степанишиної Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у грудні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5402,03 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 03.06.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ "Віта-Авто" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00182/00002, предметом якого було страхування транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, 11.03.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України.

До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи.

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт №ЗСКА-11109 та розрахунок до нього на підставі рахунку №SK-2002424 від 08.04.2020 року.

На підставі вказаних документів, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 7884,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10647 від 16.04.2020 року.

Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ "СК "Міжнародна", яка сплатила на користь позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту в сумі 2482,16 грн.

Позивач просить стягнути 5402,03 грн., що становить залишок суми виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлена належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

З`ясувавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ "Віта-Авто" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00182/00002, предметом якого було страхування транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 .

У подальшому, ОСОБА_1 , 11.03.2020 року, о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись Харківською площею в м. Києві, в порушення вимог п.13.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 340 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як свідчать матеріали справи, внаслідок ДТП, що мала місце 11.03.2020 року, автомобіль «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Віта-Авто", згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , та яким керував на відповідній правовій підставі ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, що підтверджується актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.04.2020 року.

Вбачається, що 12.03.2020 року власник пошкодженого автомобіля марки «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 - ТОВ "Віта-Авто" з метою отримання відшкодування, звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

За результатами огляду транспортного засобу, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт № ЗСКА-11109 від 16.04.2020 року та розрахунок суми страхового відшкодування до нього від 16.04.2020 року на підставі результатів огляду транспортного засобу, згідно яких сума страхового відшкодування визначена в розмірі 7884,19 грн.

Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу ст. 11 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Дарницького районного суду м.Києва від 01.04.2020 року у справі №753/5202/20, а тому, наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Отже, суд встановив підстави для деліктної відповідальності відповідача за завдання шкоди володільцю застрахованого транспортного засобу.

З метою захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), функціонує інститут страхування. Так, положення ст. 4 Закону України «Про страхування» встановлюють, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Виходячи зі змісту договору страхування, укладеного між позивачем та страхувальником, такий є добровільним договором страхування, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 абзацу 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що позивач як страховик у відносинах майнового страхування виконав своє грошове зобов`язання за договором та законодавством, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 7884,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10647 від 16.04.2020 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ "СК "Міжнародна", яка сплатила на користь позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту в сумі 2482,16 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тому, не відшкодована сума матеріального збитку 5402,03 грн. (7884,19 грн. (загальний розмір страхового відшкодування) - 2482,16 грн. (сплачене страхове відшкодування ТДВ "СК "Міжнародна")) підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 5402,03 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.20, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.11, 979, 993, 1166 ЦК України, ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (код за ) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 5402,03 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя В.Л. Котвицький