КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 468/1057/20-ц

провадження №22-ц/824/1463/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року /суддя Чередніченко Н.П./

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами до ПАТ "СК "Євроінс Україна" про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 36 779, 89 грн., судового збору в сумі 840,80 грн. та витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги в сумі 5 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 суму несплаченого страхового відшкодування в розмірі 34 779 грн. 89 коп., судовий збір в сумі 795 грн. 08 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 4 728 грн. 11 коп. /а.с. 71-78/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не правильно застосовані норми матеріального права а саме, ст. 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, задоволення судом першої інстанції вимог позивача про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту, без урахування коефіцієнта фізичного зносу, є неправомірним.

ОСОБА_1 про відкриття письмового провадження повідомлений належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 26.11.2019 року о 14-10 год. по вул. Полтавській, 6 в м. Баштанка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 211540» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.12.2020 року у справі №468Є1522/19-п, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільна-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 211540» д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК "Євроінс Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/4235110, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за заподіяння шкоди становить 130000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн.

12.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 60-20 від 10.03.2020 року, підготовленого на замовлення відповідача, було встановлено, що ринкова вартість автомобіля складає суму в розмірі 305702,09 грн., вартість відновлювального ремонту суму в розмірі 68103,16 грн., та матеріальний збиток, заподіяний в результаті ДТП власнику автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 становить суму в розмірі 37141,83 грн.

Відповідно до наданих стороною позивача документів, судом було встановлено, що, останнім, було відремонтовано транспортний засіб «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 та вартість відновлювального ремонту склала суму в розмірі 60070,00 грн., яка була повністю сплачена позивачем 10.01.2020 року.

Відповідно до листа ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 09.04.2020 року, та страхового акту № 27383/20, - позивача було повідомлено про прийняте відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 23 290,12 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами частини першої статті 1166 ЦК України про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про те, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яка передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; висновком, якого дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності; статтею 22 ЦК України якою передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Суд при визначені, суми заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди виходив із суми фактично проведеного позивачем ремонту автомобіля, що не перевищує суму вартості відновлювального ремонту автомобіля, зазначеної у звіті № 60-20 від 10.03.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично відновлено транспортний засіб «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , на що було витрачено кошти в сумі 60070,00 грн., тобто, фактичні витрати позивача на відновлення пошкодженого автомобіля становлять суму в розмірі 60070,00 грн., що не перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом АО/4235110, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду в сумі 130 000,00 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, задоволення вимог про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що дорожньо-транспортна пригода сталась 26.11.2019 р.

28.11.2019 р. оцінювачем ОСОБА_3 , за участю ОСОБА_1 проведено огляд автомобіля та зафіксовано пошкодження. /а.с. 10/

03.12.2019 р. проведено повторний огляд.

10.01.2020 р. ОСОБА_1 відремонтовано автомобіль на суму 60 070, 00 грн, без врахування ПДВ. / а.с.15,17/

10.03.2020 р. складається звіт № 60-20 від 10.03.2020 року, вартість відновлювального ремонту - 68 103,16 грн., та матеріальний збиток, заподіяний в результаті ДТП власнику автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 становить суму в розмірі 37 141,83 грн.

12.03.2020 р. ОСОБА_1 звертається до ПАТ «СК «Євроніс Україна» та просить виплатити цьому суму страхового відшкодування, не надаючи при цьому даних що автомобіль відремонтовано, просить виплатити йому відшкодування на рахунок в банку. /а.с. 11/

29.04.2020 р. прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 23 290, 11 грн, з вирахуванням ПДВ, з урахуванням коефіцієнту зносу та франшизи 2 000 грн.

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Водночас, позивач не надавав жодних документів про фактичний проведений ремонт автомобіля, звернувся з вимогою виплати після його ремонту, кошти просив перерахувати на банківський рахунок.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, а саме стягненню з позивача на користь апелянта 1261, 21 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 / на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» /03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, / 1261, 21 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: