Справа № 204/9482/21
Провадження № 2-з/204/260/21
УХВАЛА

02 грудня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвокатки Чабаненко Анни Леонідівни, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофівнансгруп», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричку Ю.О. та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В., із вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, яку передано судді працівниками апарату суду 01 грудня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що спір стосується саме правомірності виконавчого документа, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. відкрито виконавче провадження № 66309406 від 29 липня 2021 року, за яким триває примусове виконання незаконного документу виконавчого напису № 1179, за яким винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а тому за час розгляду справи майно та грошові кошти за ним можуть бути повністю стягнуті з позивача, що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову разом із додатками, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Нормою ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Вимогами ч. 10 ст. 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовним вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Нормою ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 25 лютого 2019 у справі № 924/790/18, від 11 жовтня 2019 у справі № 910/4762/19, від 06 квітня 2020 у справі № 203/1491/19, від 30 вересня 2020 у справі № 910/19113/19, від 13 серпня 2021 року у справі № 902/1264/20.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням того, що спір стосується правомірності виконавчого документа, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. відкрито саме виконавче провадження № 66309406 від 29 липня 2021 року, а не будь-яке інше, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у вигляді запропонованого позивачем виду заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд позбавлений можливості зупиняти стягнення у будь-яких інших виконавчих провадженнях, оскільки жодним чином не обізнаний про їх існування та обставини, на підставі чого вони відкриті чи можуть бути відкриті у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 158, 260-261, 263, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвокатки Чабаненко Анни Леонідівни, про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 10 червня 2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною (зареєстрованого в реєстрі за № 1179) в межах виконавчого провадження ВП № 66309406, що відкрито 29 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем, до набрання законної сили рішенням суду.

В іншій частині заяви відмовити.

Допустити негайне виконання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна