ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Чернівці

справа № 719/341/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до Новодністровської міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Новодністровського міського суду від 21 вересня 2020 року (головуючий у першій інстанції Цицак В.Л.),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті батька відкрилася спадщина, яка складалась зокрема із квартири АДРЕСА_1 . За законом він є спадкоємцем після смерті батька, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку в спадковому майні відсутні.

Метою оформлення спадкових справ та отримання свідоцтва про право на спадщину в червні 2020 року він звернувся до нотаріальної контори, де приватним нотаріусом Сокирянського нотаріального округу Гапчук В.В. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Мотивуючи порушення ним строку подання заяви про прийняття спадщини, який закінчився 23.09.2019 року.

Зазначав, що у визначений законодавством строк не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки після розлучення батьків у

__________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/30/21

1999 році проживав у с. Вітрянка Сокирянського району, а з батьком не спілкувався, близьких стосунків не підтримував, через зловживання останнім алкогольними напоями.

З лютого 2019 року працює офіційно в Польщі та навчається заочно в Чернівецькому кооперативному економіко-правовому коледжі, а тому, повернувшись в квітні 2020 року з-за кордону для здачі сесії, дізнався про смерть свого батька, після чого звернувся до нотаріуса.

Вважав, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент смерті та протягом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини перебував за межами України на роботі, а тому просив визначити йому додатковий строк на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 строком 3 місяці.

Рішенням Новодністровського міського суду від 21 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що починаючи з вересня 2018 року з метою працевлаштування та заробітку виїхав до Польщі, де перебував на роботі. В період з 02.02.2019 року по 09.02.2019 року перебував дома в Україні, після чого знову виїхав до Польщі до 11.05.2019 року. З 11 травня 2019 року по 18 травня 2019 року перебував на заочній формі навчання у Чернівецькому кооперативному економіко-правовому коледжі, і після складання іспитів знову виїхав за кордон, де працював до 03 квітня 2020 року. про смерть батька йому фактично не було відомо і такої інформації ні від кого не отримував.

Вказує, що в період перебування на роботі за кордоном з 18 травня 2019 року по 03 квітня 2020 року не мав можливості повернутися додому та звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ще і тому, що в цей період часу ним були подані документи на оформлення карти побуту і з виїздом в Україну він міг втратити можливість її отримання, а також можливість легального проживання та працевлаштування.

Не погоджуючись з обґрунтуванням рішення суду першої інстанції про неодноразовий перетин кордону, що свідчить про можливість звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначає, що після смерті батька він пересік кордон лише один раз в період студентської сесії і на той час про смерть батька йому нічого не було відомо.

Також доводи скарги обґрунтовує тим, що відповідач по справі Новодністровська міська рада позовні вимоги визнала і не заперечувала проти задоволення позовних вимог, а тому підстав на відмову у задоволені позову у суду не було.

Просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення його позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Рішення суду першої інстанції зазначеним нормам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належним та допустимими доказами, що у нього були наявні об`єктивні труднощі для приїзду в Україну для подачі заяви про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку, а також те, що факт відсутності тривалого спілкування між батьком та сином, не можна вважати об`єктивними обставинами непереборної сили, які б перешкоджали ОСОБА_1 вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх таким що не відповідають обставинам справи, постановлені з порушенням норм права.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 25 лютого 2019р. здійснено актовий запис №7 Виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 11.06.2020 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 7).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 22.07.1996 р. Новодністровською міською радою Чернівецької області (а.с. 6).

Як вбачається із спадкової справи № 62/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , заведеної 12.06.2020р., 12 червня 2020р. до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Гапчука В.В. звернувся син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої й відкрито спадкову справу (а.с. 8, 29-35). В цей же день ОСОБА_4 (брат позивача) звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Гапчука В.В. із заявою-повідомленням про те, що спадщину після смерті батька не приймав та на таку не претендує. (а.с. 33).

12 червня 2020 року листом за №95/02-14, приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Гапчук В.В., роз`яснено ОСОБА_1 , що оскільки заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк останній не подав, спільно із спадкодавцем до дня смерті не проживав, то йому необхідно звернуться в суд із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 9, 35).

З метою захисту своїх прав, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, де відповідачем виступає Новодністровської міської ради.

Згідно заяв Новодністровської міської ради від 26.08.2020 року за №1654, міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.21).

Згідно положень ч.ч.1-3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Із вказаного можна зробити висновок, що отримавши від відповідача заяву про визнання позову, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, зобов`язаний ухвалити рішення про задоволення позову або постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити розгляд справи.

Натомість, отримавши заяву відповідача про визнання позову від 26.08.2020 року, суд першої інстанції продовжив розгляд справи без постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, постановивши 08 вересня 2020 року ухвалу про закриття підготовчого провадження, та призначив справу до судового розгляду (а.с.38).

18 вересня 2020 року від Новодністровської міської ради надійшла заява за №2029, аналогічна за своїм змістом попередній заяві, у якій міська рада повторно зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає і заперечень про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не має.

Суд першої інстанції, не надавши оцінки вказаним вище заявам про визнання позову, та, не навівши мотивів неприйняття визнання відповідачем позову, ухвалив рішення по суті спору, що суперечить згаданим нормами процесуального закону.

Колегія суддів враховує, що Новодністровської міської ради, яка має право на спадкове майно (ст. 1277 ЦК України «відумерлість спадщини»), за відсутності інших спадкоємців, не заперечує щодо задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги позову і визнання їх відповідачем не порушують жодним чином права інших осіб.

Отже, єдиним належним відповідачем у даній справі є Новодністровська міська рада і в ситуації, коли належний відповідач визнає позов і це не порушує закон та права інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі від 16 грудня 1992 року «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Суд має виходити з того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Цим спором фактично вирішується доля майна, яке належало ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З врахуванням наведеного, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При вирішенні даного спору колегія суддів також бере до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при вирішенні справи судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а тому згідно ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Новодністровського міського суду від 21 вересня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Новодністровської міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає по АДРЕСА_2 додатковий строк на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Михалкове Сокирянського району Чернівецької області, терміном три місяця, з дня набрання цією постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 04 лютого 2021 року.

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк