ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/27/20 Головуючий суддя І інстанції Зяброва О. Г.
Провадження № 22-ц/818/910/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із житлових відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Зябрової О.Г., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та просили зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні спільним майном, а саме балконом загального користування шляхом зняття замка з дверей кімнати площею 15,4 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ключі від замка дверей зазначеної кімнати та надання їм безперешкодного доступу до балкону загального користування.

Позов мотивовано тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.07.2018 року визначено порядок користування квартиро. АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кімнату площею 15,4 кв.м, а ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 кімнати площею 12,9 кв.м та площею 18,1 кв.м, кухню площею 6 кв.м, ванну кімнату площею 2,2, вбиральню площею 0,9 кв.м, коридор площею 4,5 кв.м та балкон площею (*0,3) 0,7 кв.м залишити у загальному користуванні. Зазначають, що відповідачі своїми діям із встановленням у двері кімнати площею 15,4 кв.м замка порушили встановлений порядок користування балконом, який згідно з зазначеним рішенням перебуває у загальному користування та порушили право вільного доступу до балкону. Зауважують, що ОСОБА_8 систематично порушує право користування квартирою, вселяє до квартири невідомих осіб без відома інших наймачів, що проживають у квартирі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просять рішення скасувати, новим рішенням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду від 17 липня 2018 року, яким було визначено порядок користування спірною квартирою, а саме балконом є чинним та таким що підлягає виконанню, проте судом першої інстанції це залишено поза увагою. Зазначає, що усунення перешкод в користування приміщенням шляхом зняття замка з дверей кімнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та видачі ключів від замків дверей є допустимим способом захисту, оскільки відновлює становище, яке існувало до порушення.

У відзиві на апеляційну ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що балкон увійшов до частки, що приватизована, не є приміщенням загального користування, а є літнім неопалювальним допоміжним приміщенням, що входить до площі кімнати, яка приватизована, місцями загального користування є приміщення 1, 5, 6, 7. Вимога позивачів надати їм ключі від кімнати, яка виділена відповідача у користування і відповідна частина цієї комунальної квартири приватизована, є безпідставною, оскільки вони не є користувачами ні власниками цієї кімнати площе. 15,4 кв.м.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності у позивачів права власності на спірне майно не має підстав для застосування вимог ст..391 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить прав володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 липня 2018 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 15,4 кв.м, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_9 кімнати площею 12,9 кв.м, та площею 18,1 кв.м, кухню площею 6,0 кв.м, ванну кімнату площею 2,2 кв.м, вбиральню площею 0,9 кв.м, коридор площею 4,5 кв.м, та балкон площею (*0,3) 0,7 кв.м. залишено у загальному користуванні.

Рішенням Орджонідзевського районного суду м. Харкова від 17 липня 2018 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 15,4 кв.м, а ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 кімнати площею 12,9 кв.м та 18,1 кв.м. Кухню площею 6 кв.м, ванну кімнату площею 2,2 кв.м, вбиральню 0,9 кв.м, коридор площею 4,5 кв.м та балкон площею (*0,3) 0,7 кв.м залишено у загальному користуванні.

Зазначене рішення набрало законної сили.

З матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що 17 жовтня 2019 року видане свідоцтво про право власності на комунальну квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить 33/100 частки зазначеної квартири.

З журналу підрахунку площі квартири АДРЕСА_1 вбачається, що у графі «формула розрахунку площ приміщень за внутрішнім обміром» наведений розрахунок передача житла у власність громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розрахунок частки: 15,4/46,4=0,33*13,6+15,4+0,7, де 15,4 - площа приватизованої кімнати, 0,7 - площа балкона цієї кімнати, 46,4 - площа житлових приміщень усієї квартири, 13,6 - площа підсобних (допоміжних) приміщень квартири.

З наведеного розрахунку вбачається, що спірний балкон увійшов до частки, яка належить відповідачам на праві власності на підставі приватизації (входить до площі кімнати, яка приватизована) і тому не є приміщенням загального (спільного з позивачами) користування. У спільному користуванні сторін після вищевказаної приватизації є приміщення 1,5, 6,7.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги згадане рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.07.2018 року, яким було визначено порядок користування квартири АДРЕСА_1 , оскільки після цього відповідачі стали власниками спірного балкону, такий спір рішенням суду від 17.07.2018 не розглядався і тому у даному спорі воно не має правового значення. В результаті приватизації спірного балкону відповідачами позивачі втратили право користування ним.

В постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України зазначив, що згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Оскільки, позивачі не є власниками кімнати 15,4 кв.м квартири АДРЕСА_1 , не довели належними та допустимими доказами того, що вони мають право користування кімнатою отже і вимагати усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без змін.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 лютого 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М.Хорошевський.