Провадження № 2-др/344/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

01 лютого 2021 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

представника заявника (відповідача) адвоката Дмитрука О.І.

представника позивача Проценко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ заяву адвоката Дмитрука Олега Івановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобов`язання вчинення дій та відшкодування матеріальних збитків,-

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2020 року представник Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвокат Дмитрук Олег Іванович звернувся до суду з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 800 грн.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник відповідача вказує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобов`язання вчинення дій та відшкодування матеріальних збитків. При цьому у відзиві на позовну заяву Приватне акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго» надало суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом вищезазначеної цивільної справи. Підтвердженням розміру судових витрат є договір про надання професійної правничої допомоги № 2020/14 від 02 січня 2020 року між адвокатом Дмитруком Олегом Івановичем та Приватним акціонерним товариством «Прикарпаттяобленерго», акт приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2020/14 від 02 січня 2020 року, платіжне доручення № 38016 від 24 грудня 2020 року про оплату 9 800 грн за надання професійної правничої допомоги по договору № 2020/14 від 02 січня 2020 року.

За таких обставин заявник просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», , місцезнаходження: 76014 м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, 34, понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 800 грн.

Представник відповідача адвокат Дмитрук О.І. у судовому засіданні просив заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги заяви не підтримала, просила відмовити у задоволенні заяви.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 не прибули у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

За таких обставин та відповідно до частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобов`язання вчинення дій та відшкодування матеріальних збитків (а.с. 191-197).

Дане рішення не оскаржувалося сторонами і набрало законної сили.

05 січня 2021 року до суду електронною поштою надійшло заперечення від ОСОБА_1 , в якій вона просить заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу залишити без задоволення (а.с. 216-220).

У запереченнях позивач вказує, що відповідачем був пропущений строк звернення до суду з заявою про відшкодування судових витрат.

Суд відхиляє дане заперечення з огляду на наступне.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобов`язання вчинення дій та відшкодування матеріальних збитків було прийнято 22 грудня 2020 року.

Адвокат Дмитрук О.І. звернувся до суду з заявою про відшкодування судових витрат 28 грудня 2020 року.

Враховуючи те, що п`ятий день після ухвалення рішення суду, припадав на вихідний день, відповідно до вимог статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, останнім днем строку був перший після нього робочий день, тобто 28 грудня 2020 року.

Тому адвокатом не був пропущений строк звернення до суду з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд також відхиляє доводи позивача, вказані у запереченнях, про те, що вона як споживач звільнена від сплати судових витрат, тому і звільнена від відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач, звертаючись з позовом до суду як споживач, на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» була звільнена від сплати лише судового збору, що є одним з видів судових витрат.

Щодо стягнення судових витрат з третьої особи, через яку сторонам довелося захищати права у суді, як зазначає у запереченнях позивач, то суд відхиляє даний довід, оскільки чинний Цивільний процесуальний кодекс України передбачає розподіл судових витрат лише між сторонами, до яких, згідно статті 48 Цивільного процесуального кодексу України, належать позивач і відповідач.

Частина перша статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою.

З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги №2020/14, укладеним 02 січня 2020 року між адвокатом Дмитруком Олегом Івановичем та Приватним акціонерним товариством «Прикарпаттяобленерго» (а.с. 201-204), ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 83, 206), актом приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2020/14 від 02 січня 2020 року (а.с. 205), платіжним дорученням № 38016 від 24 грудня 2020 року про оплату 9 800 грн за надання професійної правничої допомоги по договору № 2020/14 від 02 січня 2020 року (а.с. 207).

Адвокат Дмитрук Олег Іванович приймав участь у судових засіданнях 19 грудня 2019 року, 23 січня 2020 року, 17 грудня 2020 року, 22 грудня 2020 року, що підтверджується протоколами та звукозаписами судових засідань.

Судом досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного договору про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача та заперечення позивача в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума є необґрунтованою.

Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді й тривалість судових засідань), критерій реальності таких витрат, а також те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на заперечення останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 133-137, 141, 259, 263-265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву адвоката Дмитрука Олега Івановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобов`язання вчинення дій та відшкодування матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривен 00 копійок).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 лютого 2021 року.

Повний текст рішення складений 05 лютого 2021 року.

Суддя Л.В. Мелещенко