Провадження № 2/325/55/2021
Справа № 325/1680/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововасилівської селищної об`єднаної територіальної громади Запорізької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області померла бабуся позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської державної нотаріальної контори Мозгіною О.П. Позивач, як онука померлої ОСОБА_2 , спадкує спадщину, яка належала б за законом матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є спадкоємицею за правом представлення. Право позивача на одержання спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження матері позивача та свідоцтвами про укладення шлюбів. Крім того, за життя ОСОБА_2 склала на користь позивача заповіт, яким заповіла їй все належне майно. У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 і тому на теперішній час письмовою постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки наприкінці 2019 року та на початку 2020 року у зв`язку з роботою вона виїжджала за межі України, і тому тривалий час була відсутня в Україні. Крім того, постійним місцем проживання ОСОБА_1 є місто Київ, а тому велика відстань від місця відкриття спадщини унеможливлювало в зв`язку із встановленням з 12.03.2020 року на всій території України карантину та заборони відповідно до КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-Cov-2» перевезення пасажирів залізничним та автомобільним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) дістатися до місця відкриття спадщини (Приазовський район, Запорізька область). Таким чином, вищезазначені обставини унеможливлювали своєчасно подати заяву про прийняття спадщини і позивач на протязі цього часу була позбавлена права звертатися про оформлення спадщини після померлої бабусі з поважних причин.

Ухвалою судді від 17.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 12.01.2021 року, витребувано копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12 січня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду на 05 лютого 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, її представник ОСОБА_4 надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач Нововасилівська селищна рада Приазовського району Запорізької області в судове засідання уповноваженого представника не направила. 26.01.2021 року селищний голова Прокопенко О.М. надала заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 93 років померла ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2019 року, виданого виконавчим комітетом Нововасилівської селищної ради Приазовського району Запорізької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.04.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської державної нотаріальної контори Мозгіною О.П., зареєстровано в реєстрі за № 290.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.06.1991 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Мелітополь Запорізької області. Її батьками зазначені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

З 23.10.2007 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено копією паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого ні ім`я позивача 16 жовтня 2007 року Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві. 02.11.2007 року ОСОБА_1 отримала ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07.04.1990 року, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області. Її батьками зазначені ОСОБА_8 і ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 24.11.2020 року, ОСОБА_7 02 червня 1984 року уклала шлюб з ОСОБА_9 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 591. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_10 ».

07 грудня 1988 року шлюб між ОСОБА_9 і ОСОБА_11 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 07.12.1988 року, актовий запис № 644. Після розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_10 ».

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого РАЦС м. Мелітополя, 25 січня 1991 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 83. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_12 ».

10 листопада 2004 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уклала шлюб з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого 21 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1535. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_14 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Київ у віці 53 років померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_9 , виданого 05 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 320.

Згідно заповіту, посвідченого 13 червня 2018 року секретарем виконавчого комітету Нововасилівської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на випадок своєї смерті заповіла своє майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , своїй онуці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка народилася в місті Мелітополь Запорізької області.

Відповідно до витребуваних судом матеріалів спадкової справи № 86/2020 відкритої 03.11.2019 року приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області Коверзнєвим С.В. після смерті ОСОБА_2 , 05 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Письмовим роз`ясненням приватного нотаріуса Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області Коверзнєва С.В. № 194/02-14/02-31 від 05.06.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини, який був пропущений позивачем та через те, що позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини з померлою ІНФОРМАЦІЯ_10 бабкою ОСОБА_2 постійно не проживала та не була зареєстрована за однією адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Беручи до уваги визнання позову відповідачем, а також те, що позивач ОСОБА_1 з поважних причин пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки знаходилася за межами України, на підтвердження чого позивачем було надано ксерокопію її паспорта для виїзду за кордон НОМЕР_10 , в якому містяться відмітки про перетин кордону, беручи до уваги нетривалість пропущеного строку, суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому позов підлягає задоволенню.

Строк в один місяць, який просить позивач, суд вважає достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Оскільки виникнення даного спору не пов`язано з діями відповідача, суд вважає, що даний спір виник внаслідок неправильних дій позивача, який хоча і з поважних причин, але все ж таки не прийняв спадщину у встановлений строк, і тому в силу ч. 9 ст. 141 ЦПК України покладає на нього судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, ч. 2 ст. 191, п 3, 4 ст. 200, 223, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1268, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Нововасилівської селищної об`єднаної територіальної громади Запорізької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк терміном в 1 (один) місяць з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 05.02.2021 року.

Суддя Є.В. Діденко