Провадження №: 4-с/755/196/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник - ОСОБА_2 , на дії (бездіяльність) державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: зобов`язати державного виконавця у ВП 43467881 винести постанову про скасування процесуального документа - постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлення виконавчого провадження.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Дніпровському РВ ДВС у межах виконавчого провадження № 43467881 перебував виконавчий лист № 755/25338/13-ц, виданий 21.05.2014 Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за несплату аліментів у розмірі 36 732,00 грн. Дніпровським районним судом м. Києва 06.07.2020 у справі № 755/4854/20 було скасовано постанову державного виконавця Нікітіної М.О. про повернення виконавчого листа стягувачу у вказаному виконавчому провадженні. Апеляційну скаргу подано не було. Оригінал виконавчого листа додано заяви від 18.08.2020, однак рішення суду не виконано. У телефонному режимі стягувачу повідомили, що вона має надати ухвалу суду, належним чином завірену, однак державний виконавець є стороною судової справи, а нормами ЦПК не передбачено надсилання копій судових рішень однією стороною іншій.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2021 вказану скаргу було прийнято та призначено її до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як убачається з матеріалів справи, 21.05.2014 Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 755/25338/13-ц був виданий виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 07.04.2014 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку несплатою аліментів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 36 732,00 грн.

Виконавчий лист перебував на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві у межах виконавчого провадження № 43467881.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2020 по справі № 755/4854/20 було частково задоволено скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії та постановлено визнати неправомірною та скасувати постанову від 26.12.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 , прийняту державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва Нікітіною М.О. в межах виконавчого провадження ВП № 43467881.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Дніпровського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ у м. Києві заяву від 18.08.2020, у якій просила, серед іншого, прийняти до виконання та продовження виконавчих дій у ВП 43467881 оригінал виконавчого листа, виданого 21.05.2014 Дніпровським районним судом м. Києва у справі 755/25338/13-ц.

Поштове відправлення № 041 з заявою стягувача від 18.08.2020, оригіналом виконавчого листа № 755/25338/13-ц та з копією ухвали Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/15135/19 від 27.02.2020 було вручено адресату 19.08.2020.

З наведених доказів убачається, що судовим рішенням від 06.07.2020 по справі № 755/4854/20 вже було вирішено вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови від 26.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 , прийнятої державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва Нікітіною М.О. в межах виконавчого провадження ВП № 43467881, а отже такі її вимоги не можуть бути предметом розгляду у цій справі.

Щодо посилань заявника на телефонну розмову з державним виконавцем, у якій останню було зобов`язано подати до відділу виконавчої служби копію ухвали суду з печаткою суду, то матеріали справи не містять належних доказів щодо цього, а відповідно до заяви ОСОБА_1 від 18.08.2020 нею до відділу виконавчої служби ухвала суду від 06.07.2020 по справі № 755/4854/20 не направлялась.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вказаних обставин, оскільки Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 755/4854/20 ухвалою від 06.07.2020 вже було вирішено вимоги ОСОБА_1 у частині скасування постанови від 26.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, прийнятої державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва Нікітіною М.О. в межах виконавчого провадження ВП № 43467881, та належних доказів щодо невиконання уповноваженою особою відділу державної виконавчої служби вказаного судового рішення до скарги не долучено, у межах розгляду цієї скарги судом не було встановлено порушення прав заявника як сторони виконавчого провадження, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник - ОСОБА_2 , на дії (бездіяльність) державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя