УХВАЛА

"01" грудня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Філімонової Олени Сергіївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Філімонової Олени Сергіївни (місцеперебування за адресою: АДРЕСА_2 ) до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.. Жилянська, 43) про захист прав споживача, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в :

03.09.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Філімонової О.С. до ПАТ «ОТП Банк», в якій представник позивача просить визнати протиправною бездіяльність АТ «ОТП Банк» щодо незадоволення заяви ОСОБА_1 на реструктуризацію кредитної заборгованості; зобов`язати АТ «ОТП Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-701/799/2007 від 07.09.2007, із здійсненням всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

22.11.2021 до суду надійшла заява від позивача в особі її представника про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що можливість реструктуризації кредиту спрямована на встановлення нового графіку платежів, можливість виконати зобов`язання за кредитним договором, та залишити у власності предмет іпотеки спірну квартиру, а тому не вжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу,

за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Матеріали заяви з питання вирішення заяви про забезпечення позову не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову - заборони вчинення реєстраційних дій щодо переданої в іпотеку квартири, дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі про зобов`язання проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Посилання заявника на те, що Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України втрачає силу і відповідачу нічого не перешкоджає звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений в іпотечному застереженні є безпідставними, оскільки позов ОСОБА_1 заявлено про реструктуризацію боргу. Відсутній зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог. Заборона вчиняти реєстраційні дії щодо предмету іпотеки не забезпечить фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог про реструктуризацію зобов`язань, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаної заяви за наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Філімонової Олени Сергіївни про забезпечення позову - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд протягом 15 діб.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Г.А. Зуб