Провадження № 2/643/2264/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Насирової М. М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2013 року народження, у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн. щомісяця, з щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач належної участі в утриманні дитини не приймає, до 2018 року не платив жодних аліментів, у період з 2018 року по липень 2020 року сплачував по 1000,00 грн., а з вересня 2020 року по день звернення до суду сплачував по 1800,00 грн. Цієї суми недостатньо для утримання дитини, проте відповідач дозволяє собі дорогі дозвілля та відпочинок. Оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, який позивач сама забезпечити не може, відтак наявні підстави для стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрито провадження у справі; встановлено строки для подання заяв по суті.

18 січня 2021 року від ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому відповідач просить позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходів (заробітків) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що любить дитину, намагається брати участь у вихованні сина. Щодо несплати аліментів вказав, що до 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , та в цей період матеріально забезпечував дитину. За період з серпня 2018 року по грудень 2020 року щомісячно сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 - 3600,00 грн., на підтвердження чого додав копії квитанцій. Також зазначив, що бере участь у додаткових витратах на дитину та загалом сплачує аліменти на утримання сина у більшому від мінімального розмірі. Щодо своєї матеріальної забезпеченості зазначив, що з 02 вересня 2019 року працює у ТОВ «Проектна майстерня 18» на посаді інженер-проектувальник 2 категорії та, відповідно до виданої керівником підприємства 06 січня 2020 року довідки, отримує мінімальну заробітну плату. Крім цього, відповідач наголошує, що проживає разом із непрацездатною прабабусею та сплачує за комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій. Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що він дозволяє собі дороге дозвілля та відпочинок пояснив, що право на відпочинок є його конституційним правом, а докази надані позивачем - роздруковані фото з соціальних мереж, є недостовірними та недопустимими доказами у справі.

27 січня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Також, позивач зазначила, що дійсно відповідачем сплачувалися аліменти, однак зауважила, що в подальшому їх розмір став зменшуватися, а в період 2018 - 2020 років відповідачем не придбано дитині жодної речі.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав обставини викладені у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що з вказаним у позовній заяві розміром аліментів не згоден, просив суд врахувати поданий відзив та задовольнити позов частково.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

17 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_3 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище ОСОБА_1

На час звернення до суду, позивач змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відтак, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини.

ОСОБА_1 просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. ОСОБА_3 , заперечуючи проти цього, просить суд позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі ј частини доходу, тобто в частці від його доходу.

Згідно ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, суд розглядає позов в межах заявлених позовних вимог та визначає розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно долученої до відзиву копії довідки № 1 від 06 січня 2021 року, виданої керівником ТОВ «Проектна майстерня 18», ОСОБА_3 працює в товаристві з 02 вересня 2019 року на посаді інженері-проектувальника 2 категорії та в період з вересня по грудень 2020 року отримував заробітну плату без утримання податків у розмірі 5500,00 грн.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача.

Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням достатності заробітку платника аліментів.

Відтак, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2013 року народження, у розмірі 2000,00 грн.

На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу.

Окремо суд зазначає, що посилання відповідача на те, що він проживає разом із непрацездатною прабабусею, намагається їй допомагати, зокрема, у сплаті комунальних послуг, не беруться до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, суд не оцінює доводи відповідача в цій частині при визначенні розміру аліментів, оскільки матеріали справи та відзив свідчать про різну адресу реєстрації відповідача та проживання його непрацездатної прабабусі, а надані суду квитанції про оплату комунальних послуг не містять даних про платника, що свідчить про неналежність та недостовірність поданих доказів згідно положень ст. 77, 79 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки ОСОБА_1 , на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 4, 12, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, починаючи з 23 грудня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 05 лютого 2021 року.

Суддя М. В. Власенко