Провадження 2/127/2418/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСББ «Успенського-57», ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

21.07.2020 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 1-4) до ОСОБА_2 , ОСББ «Успенського-57» про усунення перешкод в користуванні житлом, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року ОСОБА_3 було залучено в якості співвідповідача (а.с. 116).

Позов мотивований тим, що позивач є інвалідом ІІ групи, з 1983 року проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Для проживання позивач займає кімнату площею 8 кв.м., має право на користування місцями загального користування кухнею та туалетом.

Підставою для вселення в гуртожиток був ордер, виданий в 1983 році.

Відповідачі чинять перешкоди в користуванні житлом, протягом останніх трьох років за ініціативи голови ОСББ ОСОБА_2 мешканці зачинили кухню та вбиральню на замки і позивач позбавлений можливості приготувати собі їжу, помитись, справити природні потреби.

Крім того, ОСОБА_2 без його дозволу здійснила прибудову до своєї кімнати № 1 і ця прибудова повністю закрила вікно до кімнати позивача. Через це його житлові умови жахливі. В кімнаті темно, сонячне світло та свіже повітря не проникає.

Протиправна поведінка відповідачів є тривалою, зухвале нехтування його правами призвело до того, що він втрачає почуття гідності, терпить приниження, змушений вживати додаткових зусиль для того, щоб припинити порушення його прав та знущання, через це він втратив спокій і рівновагу.

Позивач просив суд усунути йому перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_2 шляхом часткового демонтажу прибудов, здійснених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язати відповідачів відчинити йому місця загального користування кухню та вбиральню та не чинити перешкод в подальшому. Стягнути з відповідачів на користь позивача 30 000 грн. завданої моральної шкоди.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/15510/20 за позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом, відшкодування моральної шкоди (а.с. 33).

Ухвалою суду від 02.11.2020 року ОСОБА_3 було залучено в якості співвідповідача (а.с. 116).

02.11.2020 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог (а.с. 112-115).

Ухвалами суду від 05.08.2021 року, від 06.11.2020 року витребувані докази у справі (а.с. 34, 124).

Ухвалою суду від 21.12.2020 року за клопотанням представника позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

19.07.2021 року судом зареєстровано повідомлення експерта № 138 від 19.07.2021 року про те, що через несплату вартості експертизи, ухвала суду від 21.12.2020 року залишена без виконання, повернуті матеріали цивільної справи № 127/15510/20.

Ухвалою суду від 20.07.2021 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання з викликом учасників справи.

09.09.2021 року закрито підготовче провадження. Явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання пояснень визнано обов`язковою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 (довіреність на а.с. 66) позов підтримала відповідно до обставин, що викладені в позовній заяві (а.с. 112-115) та відповіді на відзив (а.с. 68-70), просила суд захистити права ОСОБА_1 . Відповідачі створили позивачу нестерпні умови для проживання, перешкоджають у доступі до місць загального користування, а здійснені ними добудови до кімнат з обох боків з порушенням ДБН призвели до того, що в кімнату позивача не потрапляє повітря і світло. Просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача по 15 000 грн. моральної шкоди. Наголосила, що за станом здоров`я позивач не може з`явитись в судове засідання для надання пояснень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов не визнала, підтримала відзив на позов, який був приєднаний до матеріалів справи (а.с. 49). Вважає, що позов створений штучно, ОСОБА_1 не знає про наявність такої справи в суді. При особистому спілкуванні ОСОБА_1 пояснював, що претензій до неї не має, судитись не бажає. Наголосила, що за весь час проживання в гуртожитку позивач зловживав алкоголем, приводив друзів, порушував спокій мешканців та створював аварійні ситуації з газом, влаштовував пожежі в кімнаті, що ставило під загрозу життя людей, зносив зі смітників весь непотріб. Після перенесеного інсульту сусіди допомагали йому, доглядали, годували, оскільки він був в безпорадному стані, прибирали його кімнату від сміття. Перешкод у користуванні кухнею та вбиральнею йому не чинили. Йому пояснювали, що потрібно себе поводити відповідно до правил співжиття, не смітити, прибирати, дбайливо ставитись до місць загального користування. Просила врахувати, що гуртожиток був у відомстві КП «Вінницяводоканал» і її батько - ОСОБА_5 зробив добудову до своєї кімнати ще у 2001 році на підставі дозволу керівництва. Приблизно в 2010 році керівництвом було прийняте рішення про обмін кімнатами між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , з того часу позивач займає кімнату площею 8,7 кв.м. В подальшому вона приватизувала кімнату площею 12,7 кв.м. з добудовою. Прибудова до кімнати ОСОБА_3 була зроблена ще раніше. Позивача влаштовувала кімната, площею 8,7 кв.м., прибудови йому ніколи не заважали. Він сам забив фанерою вікно у своїй кімнаті.

Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенського-57» - адвокат Глівінська С.Й. (ордер а.с. 100) в судовому засіданні позов не визнала. Підтримала письмовий відзив, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 76-80). Впевнена, що позивач про даний позов не знає, позов не підписував, до суду не звертався, претензій до відповідачів не має. Просила врахувати, що з липня 2020 року по даний час мешканці гуртожитку позивача не бачили, місце його проживання невідоме, мешканці звертались до поліції із заявою про оголошення ОСОБА_1 в розшук. Позивач одинока людина, родини, друзів, у яких міг би проживати, не має. Суду пояснила, що з 1983 року позивач проживав у гуртожитку в кімнаті площею 12,8 кв.м., в якій була піч, однак, позивач неналежним чином користувався піччю, створював аварійні ситуації, наповнював кімнату газом, що було небезпечно для життя всіх мешканців гуртожитку. Через велику кількість скарг на поведінку позивача, рішенням КП «Вінницяоблводоканал» в 2010 році було вирішено переселити позивача в кімнату площею 8,7 кв.м., а ОСОБА_5 в кімнату площею 12,8 кв.м. При прийнятті рішення про переселення позивач претензій не пред`являв. Прибудови, які просить частково демонтувати позивач, вже були. Наголосила, що лише власник житла має право вимагати усунення перешкод в користуванні житлом, однак, позивач не є власником кімнати площею 8,7 кв.м., правовстановлюючих документів на це житло він не має. Вимоги позивача, в тому числі щодо стягнення моральної шкоди, вважає недоведеними.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала. Суду пояснила, що прав позивача не порушувала. В своїй кімнаті з прибудовою вона проживає з 1986 року, ОСОБА_1 ніколи не говорив, що прибудова йому заважає. Він сам забив фанерою вікно і залишив лише маленьке віконце. Також ніхто з мешканців не перешкоджав позивачу користуватись кухнею і вбиральнею, лише весь час нагадували, що потрібно дотримуватись правил гігієни. Вона, як і інші сусіди, допомагала ОСОБА_1 коли він хворів: прибирала в кімнаті, приносила продукти, їжу. З липня 2020 року ОСОБА_1 за адресою реєстрації не проживає.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що з позивачем знайомий приблизно чотири роки, останні 2-3 роки допомагав йому грошима, приносив продукти, заходив раз на тиждень. Позивач живе в гуртожитку у маленькій кімнаті, вікно забите фанерою, світла не вистачає, тому весь час включена електролампа. До його вікна неможливо підійти з вулиці, оскільки відстань між двома прибудовами приблизно 50 см. Позивач йому скаржився, що сусіди в кухню та вбиральню його не пускають.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що зі сторонами у справі знайома приблизно 30 років. Вона була головою профкому і пам`ятає, що приблизно в 1986 році ОСОБА_5 була виділена кімната в гуртожитку і наданий дозвіл на добудову. ОСОБА_3 жила у сусідній кімнаті, яка вже була із прибудовою. Позивач зловживав алкоголем, порушував правила співжиття, через його безвідповідальність починались пожежі, тому мешканці хотіли виселити його з гуртожитку. Оскільки він іншого житла не мав, на його прохання і з дозволу керівництва він переселився з кімнати площею 12 кв.м. у кімнату площею 8,7 кв.м. Більшу кімнату віддали сім`ї ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 його донька, з позивачем знайомий з 1979 року. Кімнату площею 8,7 кв.м., де зараз живе позивач, він отримав в 1984 році, потім отримав дозвіл на прибудову, тому прибудував кухню і окремий вхід. Позивач на той час вже не працював в КП «Вінницяводоканал», мав борги за комірне, зловживав алкоголем, вчиняв пожежі, тому його хотіли виселити з гуртожитку. Оскільки у нього не було іншого житла керівництвом було прийняте рішення про обмін кімнатами: ОСОБА_1 виділили кімнату 8,7 кв.м., а йому - 12,7 кв.м. Вікно позивач сам замурував. Всі мешканці йому допомагали, годували, прибирали в його кімнаті, оскільки він зносів сміття. Його попереджали, просили змінити поведінку і бути охайнішим.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду пояснили, що перешкод в користуванні кухнею та вбиральнею для ОСОБА_10 немає, двері загальних приміщень завжи відчинені. Через недотримання санітарного стану йому неодноразово робили зауваження. Позивач живе в кімнаті площею 8,7 кв.м., вікно забите фанерою. На наявність прибудов він ніколи не скаржився, оскільки прибудови зроблені дуже давно, ще до його переселення в кімнату. В кімнаті він зберігає весь непотріб, чим створює антисанітарні умови.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що з позивачем знайомий близько 30 років, з відповідачами з їх дитинства. Позивачу свідок неодноразово допомагав з ремонтом замків, світла, допомагав в оформленні та отриманні пенсії, купівлі речей та продуктів. Оскільки у вікні в кімнаті розбилось скло ОСОБА_10 забив його поліетиленом і фанерою, тому у нього весь час горить світло. Перешкод в користуванні кухнею та вбиральнею позивачу не чинили, не виганяли з житла, двері на замки не зачиняли.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що співвласниками приміщень у житловому будинку по АДРЕСА_1 створене ОСББ «Успенського-57», яке виконує функції з управління житловим будинком та його майном (а.с. 81-83, 92-93, 94, 95-97).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід ІІ групи загального захворювання (пенсійне посвідчення видане 30.05.2018 року а.с. 7), з 22.04.1983 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8, 9, 20). Згідно експлікації, позивач займає кімнату площею 8,5 кв.м. на першому поверсі гуртожитку (а.с. 10, 11, 28).

Ордер на кімнату в гуртожитку ні позивач ні відповідачі не надали. Головою ОСББ «Успенського-57» Бабій Н.М. надано відповідь, що ордер ОСОБА_1 в ОСББ відсутній і повинен зберігатись у нього (а.с. 120, 134).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2021 року № 127/28570/20 в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про укладення договору найму відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.06.2021 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2021 року № 127/28570/20 скасовано частково. Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про укладення договору найму на житлове приміщення задоволено частково. Зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради надати дозвіл на укладення з ОСОБА_1 договору найму житлового приміщення на кімнату АДРЕСА_2 .

Станом на день ухвалення рішення у даній справі договір найму житлового приміщення на кімнату АДРЕСА_2 не укладений.

Вінницьким апеляційним судом було встановлено, що рішенням виконкому Вінницької міської ради № 2793 від 13.11.2008 року було затверджено акт прийому-передачі в комунальну власність територіальної громади м. Вінниця гуртожитку по АДРЕСА_1 , загальною площею 339,68 кв.м., який перебував на балансі ВОВКП ВКГ «Водоканал». ЖКП ЖЕК № 5 прийняло на баланс гуртожиток по АДРЕСА_1 , а Управління житлового господарства прийняло на баланс мережі водопостачання і каналізації. Із акту прийому-передачі вбачається, що одночасно з передачею гуртожитку на баланс МКП ЖЕК-5 передано і ордери на проживання у гуртожитку у кількості 13 штук, без зазначення прізвищ наймачів приміщень (а.с. 84, 121).

Згідно наказу КП «Вінницяводоканал» № 17-1 від 18.08.2010 року «Про обмін кімнат у відомчому гуртожитку по АДРЕСА_1 », ОСОБА_1 через систематичну несплату за газопостачання та неналежне користування піччю переселено з кімнати гуртожитку площею 12,8 кв.м. в кімнату площею 8,1 кв.м. і закріплено за нею № 3. Позивач з даним рішенням погодився, відомості про його оскарження відсутні (а.с. 87).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач вселився в гуртожиток по АДРЕСА_1 на законних підставах, зареєстрований в даному житловому приміщенні, зокрема, в кімнаті № 3, вимоги про усунення перешкод в користуванні спірним житлом ні організація, що надавала житло, ні виконком Вінницької міської ради протягом усього часу проживання ОСОБА_1 не заявляли. Рішенням суду зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради надати дозвіл на укладення із ОСОБА_1 договору найму житла.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні житлом та приміщеннями загального користування в гуртожитку, через незаконні прибудови до кімнат ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до його кімнати не потрапляє світло, тому прибудови підлягають частковому демонтажу.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша-п`ята статті 319 ЦК України).

Статтею 47 Конституції України визначено: кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на житло від 13.12.2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_12 є співвласниками кімнати АДРЕСА_4 , загальною площею 25,4 кв.м. (а.с. 89-90).

ОСОБА_3 проживає в гуртожитку і користується кімнатою АДРЕСА_5 в гуртожитку.

Доказів того, що прибудови до кімнат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є самочинними або зведеними з порушенням ДБН, що вони створюють перешкоди ОСОБА_1 в користуванні своєю кімнатою позивач не надав.

В підготовчому засіданні 21.12.2020 року було задоволено клопотання представника позивача - ОСОБА_4 про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої були поставлені питання, запропоновані позивачем:

1) встановити технічний стан вікна в кімнаті АДРЕСА_2 (з зазначенням розмірів) з фасаду будинку АДРЕСА_1 та з урахуванням існуючих прибудов з обох боків вікна;

2) чи є можливість у ОСОБА_1 безперешкодно потрапити до вікна кімнати АДРЕСА_2 ;

3) визначити рівень освітленості та рівень інсоляції кімнати № 3 в будинку АДРЕСА_1 ;

4) чи впливають негативно на інсоляційний режим кімнати № 3 будинку АДРЕСА_1 прибудови до фасаду або конструктивні елементи реконструйованої будівлі;

5) чи відповідає тривалість інсоляції досліджуваного приміщення вимогам ДБН;

6) визначити спосіб відновлення вікна кімнати АДРЕСА_2 .

Проведення експертизи було доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Витрати по проведенню експертизи були покладені на ОСОБА_1 , якому для оплати був надісланий рахунок № НОМЕР_1 від 31.05.2021 року на суму 10 900 грн. та роз`яснено, що рахунок слід оплатити протягом 45 календарних днів від 31.05.2021 року. Рахунок № 26 від 31.05.2021 року позивач отримав 07.06.2021 року, але не оплатив.

19.07.2021 року судом зареєстровано повідомлення експерта № 138 про залишення без виконання ухвали суду від 21.12.2020 року в зв`язку з неоплатою послуг експерта та повернуті матеріали цивільної справи № 127/15510/20.

Висновок експерта щодо технічного стану кімнати позивача, освітленості, тривалості інсоляції є основним і належним доказом у справі, який має значення для розгляду справи і встановлення обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Разом з тим, позивач не виконав свій обов`язок щодо доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Інших належних і допустимих доказів, які б в своїй сукупності давали відповідь на те, які фактори впливають на тривалість інсоляції і освітлення кімнати № 3 в якій проживає ОСОБА_1 (рекомендації ДБН 360-92), чи мають прибудови інший негативний вплив на кімнату, позивач не надав.

Фотокартки із загальним зображенням фасаду будівлі, вікна кімнати № 3 не можуть бути належними і допустимими доказами порушення прав позивача без сукупності інших доказів (а.с. 127-130, 143).

Вимога про частковий демонтаж прибудов, що були здійснені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , взагалі є неконкретизованою. Позивач не довів, які частини прибудов слід демонтувати, чи буде такий спосіб захисту ефективним і чи призведе до реального відновлення прав позивача.

В матеріалах справи також відсутні докази, що саме внаслідок протиправних дій відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСББ «Успенського-57» вікно кімнати ОСОБА_1 було пошкоджене і саме відповідачі зобов`язані відновити вікно у первісний стан. Свідки підтвердили, що вікно на половину забите фанерою, проте жоден свідок не сказав, що саме ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вчинили такі дії.

Безпідставними є вимоги позивача про зобов`язання відповідачів надати доступ до місць загального користування. Ні письмовими доказами, ні показаннями свідків не підтверджено те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості пройти до кухні та вбиральні, що двері були зачинені на замок. Навпаки, свідки повідомили, що весь час робили зауваження позивачу з приводу дотримання санітарно-гігієнічних норм при користуванні цими приміщеннями.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи наведені обставини і норми закону, відсутність належних і допустимих доказів неправомірних дій відповідачів, які призвели до порушення прав позивача ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні кімнатою шляхом відновлення у первісному стані вікна кімнати, часткового демонтажу прибудов, слід відмовити.

Позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Разом з тим позивачем не доведено належними доказами спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями відповідачів, причинного зв`язку між діями відповідачів і моральною шкодою, а також наслідками, а тому в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

При зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю другої групи, а тому судовий збір слід залишити за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 319, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСББ «Успенського-57», ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судовий збір залишити за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_3

- відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенського-57», м. Вінниця, вул. Г.Успенського, 57/1,

- відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_7

Повне судове рішення складене 26 листопада 2021 року.

Суддя: