Справа № 462/8100/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 січня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря судових засідань - Ясниській В.Я.

представника позивача адвоката Бобикайла Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 184 052 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.06.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 140 462, 00 грн. компенсації вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0491 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 в дачному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 1/6 частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва дачного будинку на вказаній земельній ділянці, припинивши право власності на вказані частки. Додатковим рішенням апеляційного суду Львівської області від 29.12.2010 року за відповідачем визнано право власності на 1/6 частину квартири

АДРЕСА_1 , 1/3 частину земельної ділянки площею 0,491 га, що знаходиться в

АДРЕСА_2 в дачному кооперативі «Айдарет» та 1/6 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва дачного будинку на вказаній земельній ділянці. На підставі вказаних рішень було видано виконавчий лист, який надалі пред`явлено до виконання в Залізничний відділ ДВС ЛМУЮ та 04.08.2010 року постановою державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУ відкрито виконавче провадження з виконання вказаних виконавчих листів. У зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем судового рішення щодо виплати грошової компенсації та ухиленням від проведення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на земельну ділянку площею 0,0491 га, за адресою на АДРЕСА_2 в дачному кооперативі «Айдарет» позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про зобов`язання ОСОБА_2 зареєструвати право власності на згадані квартиру та земельну ділянку. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02.12.2013 року ОСОБА_2 зобов`язано в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили звернутись до реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції і у встановленому порядку зареєстровати своє право власності на квартиру та земельну ділянку. В порядку примусового виконання вказаного рішення постановою державного виконавця Залізничного районного суду м. Львова відкрито виконавче провадження та надано відповідачу строк для виконання рішення суду. Однак, відповідачем не було виконано ні рішення про стягнення компенсації, ні рішення про зобов`язання зареєструвати право власності, у зв`язку з чим державний виконавець в межах примусового виконання рішення щодо зобов`язання про реєстрацію права власності звернувся з поданням про внесення відомостей в ЄРДР і з даного приводу відкрито кримінальне провадження. Рішення про стягнення компенсації у сумі 140 462, 00 грн. відповідачем виконано лише 15.07.2019 року, виконавче провадження, що стосувалось стягнення компенсації, постановою державного виконавця від 26.07.2019 року закінчено виконавче провадження. При цьому, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.11.2019 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач покликається на те, що внаслідок тривалого невиконання відповідачем рішення суду про виплату компенсації вартості вищевказаної квартири, їй завдано значної майнової шкоди, оскільки за час невиконання рішення суду, вартість майна, що їй належало, істотно знецінилась і на даний час не відповідає вартості такого майна, яка більше, ніж в два рази збільшилась і на даний час становить 326 514,00 грн. Тому, просить стягнути на її користь відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - грошову компенсацію, яка становить 184 052,00 грн. Крім того, вчиненим ОСОБА_2 злочином завдано моральної шкоди, яка проявилась у душевних стражданнях, внаслідок тривалого невиконання відповідачем рішення суду та порушення її законних прав та оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, про що повідомлено учасників.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 задоволено та витребувано із кримінальної канцелярії Залізничного районного суду м. Львова матеріали кримінального провадження № 0001739 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 382 КК України.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним у позові та просив такий задоволити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заяви про поновлення строку для подання відзиву до суду також не подано.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 462/6214/17, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.06.2010 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2010 року у справі № 2-77/10 в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення 140 462 грн. компенсації вартості частини спадкового майна скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 140 462 компенсації вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0491 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 в дачному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 1/6 частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва дачного будинку на вказаній земельній ділянці, припинивши право власності ОСОБА_1 в цій частині.

Додатковим рішення апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року доповнено резолютивну частину рішення апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2010 року абзацом 3 такого змісту: «Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0491 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 в дачному кооперативі «Айдарет» та 1/6 частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва дачного будинку на вказаній земельній ділянці.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 грудня 2013 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2013 року у справі № 462/6011/12 скасовано та ухвалено нове, яким зобов`язано ОСОБА_2 в місячний строк з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили звернутись до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції і у встановленому законом порядку зареєструвати своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 звернутись до Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» і у встановленому законом порядку зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 0, 0491 га, що знаходиться в районі вул. Лисинецької у м. Львові в дачному кооперативі «Айдарет».

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження ВП № 42102724 в ході примусового виконання виконавчого листа від 17.01.2014 року № 462/6011/12 про зобов`язання ОСОБА_2 в місячний строк з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили звернутись до ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» і у встановленому законом порядку зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 0, 0491 га, що знаходиться в районі вул. Лисинецької у м. Львові в дачному кооперативі «Айдарет», державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Л/о, у зв`язку із невиконання боржником рішення суду скеровано у Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Л/о заяву від 27.05.2014 року про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та притягнути ОСОБА_2 до відповідальності згідно із законом за невиконання рішення суду.

Згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13.11.2019 року у кримінальному провадженні № 462/6214/17 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 382 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. за №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тобто, однією із підстав для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є причинно-наслідковий зв`язок між винними діями особи та наслідками, що настали у вигляді заподіяної шкоди.

Так, відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13.11.2019 року у кримінальному провадженні № 462/6214/17 вбачається, що дії ОСОБА_2 кваліфіковано як вчинення умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме маючи умисел на невиконання рішення апеляційного суду Львівської області від 02.02.2013 року, яким ОСОБА_2 зобов`язано в місячний строк звернутись до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції і у встановленому законом порядку зареєструвати своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 та до Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» і у встановленому законом порядку зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 0, 0491 га, що знаходиться в районі вул. Лисинецької у м. Львові в дачному кооперативі «Айдарет», знаючи про наявність такого рішення, яке набрало законної сили та будучи повідомленим державним виконавцем про наявність такого рішення умисно не виконує його, не реєструє право власності на квартиру та земельну ділянку, що підтверджується актами державного виконавця у виконавчому провадженні № ВП 42102480.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України (у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) доктриною кримінального права визначено як нереабілітуючу підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

Сам факт закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав свідчить про наявність складу злочину у тому діянні, в якому обвинувачується особа та вину цієї особи у вчиненні такого злочину.

Відтак, вказаною ухвалою у кримінальному провадженні № 462/6214/17 встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 К України, а саме умисного невиконання рішення апеляційного суду Львівської області від 02.02.2013 року щодо реєстрації свого права власності на квартиру та земельну ділянку.

При цьому, позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, предметом якого є стягнення різниці у сумі 184 052,00 грн. між ринковою вартістю вказаного майна і розміром, присудженої рішенням суду від 24.06.2010 року, грошової компенсації у сумі 140 462 грн. у зв`язку із тривалим невиконанням відповідачем рішення апеляційного суду Львівської області від 24.06.2010 року про стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості частини спадкового майна.

Як зазначає позивач, виплату компенсації вартості частини спадкового майна на виконання вказаного рішення у сумі 140 052 грн. відповідач здійснив 15.07.2019 року.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що в даному випадку, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача, які проявились в умисному непроведенні ним реєстрації права власності на спадкове майна, встановленими ухвалою суду в межах розгляду кримінального провадження № 462/6214/17 та шкодою, заявленою у позовній заяві позивачем, у вигляді знецінення виплаченої відповідачем компенсації майна та відповідно вимогою стягнення різниці між вартістю майна на даний час та виплаченою компенсацією. При цьому, доказів на підтвердження факту заподіяння, заявленої позивачем, шкоди саме внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення у вигляді невиконання рішенням суду, яке стосувалось іншого предмету спору, в матеріалах справи не міститься.

Відсутність одного із елементів, як підстави для відшкодування шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Натомість, з вищенаведеного вбачається, що між сторонами склались відносини, пов`язані із невиконанням грошового зобов`язання.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 виконав своє зобов`язання про виплату грошової компенсації вартості частки спадкового майна за рішенням суду із порушенням встановлених строків.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також у своєму висновку, викладеному у постанові № 902/330/17 від 31.05.2018 року Касаційний господарський суд Верховного Суду зазначає, що ч. 2 ст. 625 ЦК України не обмежено право кредитора на звернення до суду за захистом порушеного права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Своїм правом змінити підставу позову в ході підготовчого судового засідання у справі представник позивача не скористався.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., оскільки такі є похідними від заявленої вимоги про відшкодування шкоди, внаслідок кримінального правопорушення, а заподіяння такої шкоди, внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в судовому розгляді справи судом не встановлена, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо поданого представником позивача ОСОБА_3 розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, то у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, та враховуючи те, що судом не вбачається причинно-наслідкового звязку між встановленими судом винними діями відповідача та заявленими вимогами позивача про заподіяння шкоди, внаслідок таких дій відповідача, тому суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 04 лютого 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає:

АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_4 .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М. Гедз