КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/1437/20 головуючий у І інстанції: Проць Т.В. провадження 22-ц/824/2167/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Іванової І.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.ГРУП» про визнання договорів недійсними та визнання права власності, треті особи ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві, Регіональний сервісний центр МВС в Київській області.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 18 квітня 2017 року придбав транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti», шляхом укладення в сервісному центрі договору купівлі-продажу транспортного засобу.

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 передав транспортний засіб у тимчасове користування ОСОБА_5 , який через деякий час перестав виходити на зв`язок і автомобіль не повертав, у зв`язку з чим 11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до поліції з заявою про вчинення злочину.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року затверджено угоду про примирення, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні, а ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу.

Речовий доказ: автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» залишено у ОСОБА_1 .

Під час досудового розслідування встановлено та вбачається з матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_5 продав транспортний засіб ОСОБА_3 , який 06 грудня 2018 року перереєстрував його на себе на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.ГРУП» (надалі ТОВ «М.В.Л. ГРУПП»), яке діяло за Договором комісії, укладеним між ТОВ «М.В.Л. ГРУПП» та невстановленою особою яка підробила підпис ОСОБА_1 .

У подальшому, ОСОБА_3 згідно нотаріально посвідченої довіреності від 11 лютого 2019 року доручив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бути його представниками з питань, пов`язаних із розпорядженням та управлінням належним йому транспортним засобом із правом діяти окремо один від одного.

В свою чергу, ОСОБА_6 згідно нотаріально посвідченої довіреності уповноважив ОСОБА_4 бути представником ОСОБА_3 з питань, пов`язаних із розпорядженням та управлінням належним ОСОБА_3 транспортним засобом

ОСОБА_1 відслідкував транспортний засіб за допомогою встановленого в ньому GPS трекера (маячка) та зустрівся зі ОСОБА_4 , де повідомив йому, що транспортний засіб належить йому.

ОСОБА_4 12 березня 2019 року, діючи від імені ОСОБА_3 - продав автомобіль своїй матері ОСОБА_2 .

Позивач просив визнати недійсним Договір комісії, укладений між ТОВ «М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_1 , договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений між ТОВ«М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_3 , Договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на спірний транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Договір комісії, укладений між ТОВ«М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на спірний транспортний засіб.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд невірно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, а тому, враховуючи, що воля власника на продаж була відсутня, то договір купівлі-продажу згідно якого новим власником авто став ОСОБА_3 теж має бути визнаний недійсним.

Разом з тим, вважає, що з огляду на те, що ОСОБА_3 не являвся законним власником спірного автомобіля, договір купівлі продажу укладений із ОСОБА_4 теж має бути визнаний недійсним.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав позицію свого довірителя.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, які б обґрунтовували заявлені позовні вимоги та підстави недійсності правочину в момент їх вчинення, недодержання яких стороною (сторонами) вимог, та свідчили б про порушення його прав при укладенні зазначених договорів купівлі-продажу транспортного засобу.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 придбав транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti», номер кузова: НОМЕР_1 , шляхом укладення в Територіальному сервісному центрі 8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 18 квітня 2017 року № 8046/2017/420558 за ціною 49000 грн. та цього ж дня зареєстрував його в Територіальному сервісному центрі МВС № 8046, де отримав свідоцтво про реєстрацію: НОМЕР_2 та номерні знаки: НОМЕР_3 (а.с. 19).

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 передав у тимчасове користування ОСОБА_5 свій транспортний засіб, останній через деякий час перестав виходити на зв`язок і автомобіль не повертав, у зв`язку з чим 11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського УП ГУНП в м. Києві з заявою про вчинення злочину.

13 березня 2019 року відомості за заявою ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002533 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом).

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року в справі № 760/22285/19 затверджено угоду про примирення, укладену 30 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні за № 0002533 та визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави. Речовий доказ: автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», номер кузова: НОМЕР_4 залишено у ОСОБА_1 . Зазначений вирок суду набрав законної сили 14 лютого 2020 року (а.с.23).

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 продав транспортний засіб ОСОБА_3 , який 06 грудня 2018 року в Територіальному сервісному центрі 3247 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області перереєстрував його на себе на підставі Договору купівлі-продажу від 04 грудня 2018 року № 6726/18/024364, укладеного між ним та ТЗОВ «М.В.Л. ГРУПП», яке діяло за Договором комісії від 04 грудня 2018 року № 6726/18/024364, укладеним між ТОВ «М.В.Л. ГРУПП» та невстановленою особою яка підробила підпис ОСОБА_1 , а після перереєстрації транспортного засобу ОСОБА_3 отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_5 та номерні знаки: НОМЕР_6 (а.с. 25-28).

Відповідно до висновку експерта від 24 червня 2019 року № 17-3/691 за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0002533, підпис, розташований у Договорі комісії від 04 грудня 2018 року № 6726/18/024364 у місці відведеному для Комітента - виконаний не ОСОБА_1 (а.с.30).

ОСОБА_3 згідно нотаріально посвідченої довіреності від 11 лютого 2019 року доручив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бути його представниками з питань, пов`язаних із розпорядженням та управлінням (продати, перереєструвати, зняти з обліку, обміняти, здати в оренду, експлуатувати, за ціною та на умовах на розсуд представників), належним йому транспортним засобом із правом діяти окремо один від одного (а.с. 43).

ОСОБА_6 згідно нотаріально посвідченої довіреності від 15 лютого 2019 року уповноважив ОСОБА_4 бути представником ОСОБА_3 з питань, пов`язаних із розпорядженням та управлінням (продати, перереєструвати, зняти з обліку, обміняти, здати в оренду, експлуатувати, за ціною та на умовах на розсуд представників), належним ОСОБА_3 транспортним засобом (а.с. 44).

ОСОБА_4 12 березня 2019 року, діючи від імені ОСОБА_3 - продав автомобіль своїй матері ОСОБА_2 за 49 000 грн. згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 12 березня 2019 року № 8046/2019/1352495, оформивши його в Територіальному сервісному центрі 8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, та цього ж дня автомобіль був зареєстрований і ОСОБА_2 отримала свідоцтво про реєстрацію: НОМЕР_7 та номерні знаки: НОМЕР_8 .

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 12 березня 2019 року ОСОБА_2 уповноважила свого сина ОСОБА_4 бути її представником з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним їй транспортним засобом (а.с. 55).

На час вирішення спору спірне майно фактично знаходиться у позивача.

За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст.1011 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, установленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

Позивач оскаржував рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог, щодо визнання недійсними договорів купівлі продажу укладеного між ТОВ«М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_3 , та укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З встановлених судом обставин вбачається, що майно, а саме транспортний засіб автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», номер кузова: НОМЕР_4 , вибуло з володіння позивача не з його волі незаконним шляхом, проте в подальшому було йому повернуто за вироком суду від 14 січня 2020 року.

Суд першої інстанції визнав договір комісії між ТОВ «М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_1 недійсним у зв`язку з тим, що оспорюваний правочин не підписував комітент ОСОБА_1 , тобто не відповідав його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Щодо оспорення договору купівлі-продажу автомобіля необхідно зазначити таке. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних із купівлею-продажем ТЗ, здійснюється на підставі положень ЦК з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях

Договір купівлі-продажу належного позивачу автомобіля вчинявся в інтересах ОСОБА_1 як продавця комісіонером - ТОВ «М.В.Л.ГРУП».

Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат

Таким чином, договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, тому правовідносини щодо витребування майна на підставі ст.388 ЦК України без оспорювання договору купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не виникли. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно зі змістом ст.1011 ЦК України комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною в правочині.

За таких обставин, враховуючи те, що воля власника автомобіля ОСОБА_1 не була спрямована на укладення з ТОВ«М.В.Л.ГРУП» договору комісії, вчинений комісіонером договір купівлі-продажу автомобіля від власного імені в інтересах комітента є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі ч.3 ст.203, ст.215 ЦК України.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 колегія суддів зазначає, що обставин, які б вказували на підстави недійсності правочину в момент їх вчинення, недодержання яких стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. ст. 203, 215 ЦК України, саме на момент вчинення правочину та свідчили б про порушення його прав при укладенні зазначених договорів купівлі-продажу транспортного засобу, а тому висновки місцевого суду в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду в частині визнання недійсним договору купівлі продажу між ТОВ «М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, а в частині визнання недійсним договору купівлі продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В іншій частині рішення місцевого суду не оскаржувалось.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи сплачений позивачем судовий збір при подачі апеляційної скарги, згідно вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 261 грн. 20 коп., згідно однієї задоволеної вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року в частині визнання недійсним договору купівлі продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 04 грудня 2018 року №6726/18/024364, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.ГРУП»() та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

Рішення місцевого суду в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «02» лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: