печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено в судове засідання для розгляду по суті.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року Григоренко І.В. заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи, оскільки предметом спору у ній є відшкодування моральної шкоди, заподіяної, на думку позивача, повторним порушенням його прав, у тому числі, суддею Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. під час розгляду справи.

25.11.2021 року, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, здійсненого на підставі розпорядження № 457 від 24.11.2021 року, вказану справу передано для розгляду судді Соколова О.М.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди, заподіяної, на думку ОСОБА_1 , повторним порушенням його прав, зокрема, суддею Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., яка є колегою і діючим суддею Печерського районного суду м. Києва.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. The Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36). «Право на суд» та право на доступ не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v. Greece (Філіс), § 59; De Geouffredela Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229). Заява про самовідвід судді підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Таким чином, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів у неупередженості або необ`єктивності судді при розгляді вказаної справи, вважаю за належне заявити самовідвід від розгляду вказаної справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-33, 36, 37 39, 40, 41 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди.

Передати цивільної справи для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Соколов