УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Грібової О.А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Кретова Ольга Володимирівна про визнання майна спадкодавця особистою власністю та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляду судді Лях М.Ю. перебуває цивільна справа № 953/19599/21 за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати особистою власністю ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 видане ОСОБА_3 16.06.2021 державним нотаріусом Кретовою О.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі.

Представником позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокатом Грубовою О.А. подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 5/12 часток трикімнатної квартири, загальною площею 63 кв м. АДРЕСА_1 та заборони дії щодо укладення будь-яких правочинів з відчуження вказаного об`єкту нерухомості, зокрема купівлі-продажу, дарування, міни, передачі в заставу/іпотеку, чи передачі до статутного капіталу товариств, проведення виділення чи реконструкції, ремонту, переобладнання, вселення в квартиру будь-яких осіб до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування зазначає, що зазначений позов мотивований тим, що права позивачів порушені як права спадкоємців першої черги матері та доньки померлого в результаті незаконної видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу, оскільки є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_4 5/12 часток у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , які складаються з 1/6 (2/12) частина спірної квартири АДРЕСА_1 , яка була отримана у спадок від померлого батька - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 8 листопада 2018 року та 1/4 (3/12) частина спірної квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 8 лютого 1999 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , видане Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради. В результаті незаконного отримання відповідачем ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину 5/12 частин спірної квартири відповідач вже вчинила відносно позивачів неправомірні дії, а саме нерухоме майно за договором міни від 13.09.2021 року 5/12 спірної квартири зареєстровано на ОСОБА_6 , про що позивачі дізналися 18.09.2021 року коли представники нового власника побили вікна в квартирі. В зв`язку з чим, на даний час існує реальна можливість відчужити ОСОБА_6 спірної частки квартири іншим особам, що ускладнить виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову. Таким чином відповідач вже вчинила дії щодо перешкоджання позивачам у володінні та користуванні квартирою, яка є їх єдиним житлом. У спірній частині квартирі відповідач та ОСОБА_6 не проживають. Позов відповідачем та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні спірним майном не подано. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру унеможливить потенційні недобросовісні дії з боку відповідача та забезпечить ефективне виконання судового рішення, тобто вказаний вид забезпечення позову є розумним, обґрунтованим заходом, та є співмірним заявленим позовним вимогам. Застосування такого виду забезпечення як арешт не спричинить збитків відповідачу, оскільки цей захід є лише тимчасовим обмеженням.

Суд, перевіривши доводи, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або оплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно наданої заявником інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за договором міни від 13 вересня 2021 року ОСОБА_6 відчужено 5/12 спірної квартири.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що незастосування вказаних у заяві представника позивачів заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, що запропоновані представком позивачів способи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогам, тому суд вважає що заява представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Грубової О.А. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.

На підставі вищезазначеного та керуючись статтями 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Грібової О.А. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали через суд першої інстанції.

Суддя