ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1761/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2021 року (суддя Павловська А.А.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПАТ «СК «Українська страхова група») про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 11.08.2020 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі М12 сполученням Стрий-Знам`янка 242 км + 165 м відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій відповідач ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ОРЕL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 в порушення Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху у зв`язку з чим допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ОРЕL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група», позивач звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди та надав всі необхідні для виплати документи.

21 жовтня 2020 року страхова компанія здійснила страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 70114,76 грн., проте сума страхового відшкодування не покриває повного розміру завданої позивачу майнової шкоди. Вказував, що ним було відремонтовано автомобіль у приватного підприємця ОСОБА_4 та сплачено за ремонт автомобіля 146130 грн.

Позивач зазначав, що звертався до страхової компанії із заявою про доплату страхового відшкодування, проте йому було відмовлено.

Посилаючись на те, що ліміт страхового відшкодування згідно страхового полісу складає 130000 грн., позивач вважає, що із страхової компанії підлягає стягненню сума завданої шкоди у розмірі 59885,24 грн., яка є різницею між виплаченою сумою та лімітом страхового відшкодування. Крім того, оскільки розмір завданої шкоди перевищує страховий ліміт з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню кошти в розмірі 16130 грн., як різниця між страховим лімітом та витратами на відновлення транспортного засобу.

Крім матеріальної шкоди, позивачу також було спричинено моральну шкоду, оскільки у зв`язку з пошкодженням автомобіля вимушений був змінити свій звичний ритм життя, необхідно було докладати зусиль для відновлення пошкодженого автомобіля, розмір моральної шкоди оцінено позивачем у 10000 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на його користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 59885,24 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 16130 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та 404,46 грн. судових витрат, а всього 5404,46 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідачів суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було виплачено страхове відшкодування 70114,76 грн., що складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, оскільки автомобіль позивача вважається фізично знищеним.

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з винної особи в ДТП суд виходив з того, що винними діями ОСОБА_2 , позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої з урахуванням принципів розумності та справедливості оцінив у 5000 грн. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд вирішив питання щодо стягнення судових витрат з відповідача ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги наданий представником страхової компанії звіт №1/709 від 17.09.2020 року складений незалежним експертом, та не прийнято до уваги наданий позивачем акт виконаних робіт та квитанцію про понесені позивачем витрати, що є первинними бухгалтерськими документами та відповідно належними доказами. Вважає, що звіт №1/709 від 17.09.2020 року, складений оцінювачем, є необґрунтованим, із зазначенням завищеної ціни ремонту автомобіля. Вважає, що відшкодування матеріального збитку повинно здійснюватися на підставі акта виконаних робіт та відповідної квитанції про оплату послуг, оскільки вони видані саме виконавцем ремонтних робіт, однак суд першої інстанції не взяв до уваги вказані докази.

Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно послався на вимоги ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в даному випадку автомобіль не є фізично знищеним та його ремонт був економічно обґрунтований.

Також наголошував, що невірно зазначена у акті прийому автомобіля дата є технічною помилкою, а ОСОБА_3 на підставі довіреності мала право розпоряджатися вказаним автомобілем та представляти його інтереси, в тому числі, і в питаннях пов`язаних з ремонтом. Ремонт автомобіля здійснювався за його кошти, але платила їх ОСОБА_3 .

Відсутність його підпису на акті виконаних робіт пояснює тим, що у нього не було потреби ставити підпис на своєму примірнику акта, при цьому він надав примірник, який зберігався у виконавця робіт, зі своїм підписом.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ «СК «Українська страхова група» вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін. Зазначає, що 03 вересня 2020 року оцінювачем ОСОБА_5 у присутності позивача був проведених технічний огляд транспортного засобу, позивач ознайомився та без жодних зауважень підписав протокол огляду технічного засобу, який є невід`ємною частиною звіту №1/1709 від 17.09.2020 року. Оцінкою експерта було встановлено, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, тому автомобіль вважається фізично знищеним, а розрахунок страхового відшкодування проведено відповідно до вимог ст.30 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 також просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не оскаржується, а отже в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що 11.08.2020 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі М12 Стрий-Знам`янка 242 км 165 м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

В результаті аварії транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до полісу №ЕР-200155317. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску є ОСОБА_1 .

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із повідомленням про дорожню транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок АТ КБ «Приват Банк».

03 вересня 2020 року оцінювач ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_1 оглянув транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , склав протокол огляду транспортного засобу, у якому було зазначено деталі та опис пошкоджень, вказаний протокол підписаний позивачем без зауважень.

Згідно звіту №1/1709 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 17 вересня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, складає 375403,64 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини), ринкова вартість автомобіля до ДТП - 192664,76 грн., вартість майнового збитку з технічної точки зору - 192664,76 грн.

У відповідності до інформації складеної страховою компанією в системі AUDATEX, вартість автомобіля «Volkswagen Passat» після ДТП у пошкодженому стані складає 123 700 грн.

21 жовтня 2020 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі страхового акта №ЗСЦВ-3265 перерахувала на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 70114,76 грн., з яких 68964,76 грн. матеріальний збиток (192664,76 - 123 700) та 1150 грн. вартість послуг евакуатора.

Окрім зазначеного, за замовленням ОСОБА_3 ПП ОСОБА_6 проведено ремонт автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , за актом виконаних робіт №Ав-к-288 від 09.04.2021 року вартість його складає 146 130 грн. Дана сума сплачена ПП ОСОБА_6 ОСОБА_3 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №130 від 09.04.2021 року.

ОСОБА_1 вважаючи, що сума виплаченого страхового відшкодування є заниженою, звертався до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про відшкодування різниці між вартістю виконаних робіт за актом від 09.04.2021 року та відшкодованою сумою, у виплаті такої суми йому було відмовлено.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її задала, можливо лише якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно звіту №1/1709 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 17 вересня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, складає 375403,64 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини), ринкова вартість автомобіля до ДТП - 192664,76 грн., вартість майнового збитку з технічної точки зору - 192664,76 грн., вартість автомобіля «Volkswagen Passat» після ДТП у пошкодженому стані складає 123 700 грн.

Розмір завданих збитків позивачу, який встановлений за результатами автотоварознавчого дослідження від 17 вересня 2020 року сторонами не спростовано.

Тобто за даними автотоварознавчого дослідження, пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Passat» є фізично знищений, його відновлювальна вартість є більшою ніж ринкова вартість аналогічного автомобіля.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило ОСОБА_1 різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що становить 68964,76 грн., також відшкодувала вартість евакуації автомобіля у розмірі 1150 грн., так як ремонт вважається економічно необґрунтованим, належний ОСОБА_1 автомобіль є фізично знищеним.

За таких обставин, встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, який належить позивачу, більша ринкової вартості транспортного засобу, страховою компанією здійснені заходи щодо реалізації пошкодженого автомобіля шляхом розміщення оголошення про його продаж, однак позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, то відсутні підстави для застосування статті 1194 ЦК України.

Посилання апелянта як на докази щодо понесених ним збитків на ремонт пошкодженого автомобіля в ДТП, акт виконаних робіт №Ав-к-288 від 09.04.2021 року виданого ПП ОСОБА_6 , квитанцією до прибуткового касового ордера №130 від 09.04.2021 року не спростовують вищезазначених висновків суду, оскільки порядок відшкодування шкоди спричиненої в результаті ДТП у випадку визнання автомобіля фізично знищеним передбачено статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків апеляційного суду теж не впливають та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк