ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9037/21 Справа № 216/117/17 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

серктар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення відсутні,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним списання коштів з карткового рахунку, зобов`язання перерахувати проценти нараховані та утримані за картковим рахунком, визначення залишку на картковому рахунку та зобов`язання повернути кошти.

В обгрунтування доводів позової заяви посилалась на те, що 02.03.2015 о 23:45, шляхом несанкціонованого доступу до кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», що була у розпорядженні та користуванні позивача, невідомі особи заволоділи грошовими коштами в сумі 5782,40 грн. Разом з цим, під час користування кредитною карткою вона жодних особистих відомостей іншим особам не повідомляла. Внаслідок несанкціонованого списання коштів 02.03.2015 у розмірі 5782,40 грн, та нарахування процентів і штрафів на вказану суму, заборгованість на дату складання позову становить 10717,42 грн. Натомість, якщо зазначене несанкціоноване списання коштів не враховувати, заборгованість позивача перед відповідачем відсутня, та навпаки, на картковому рахунку мають бути наявні кошти в сумі 1833,36 грн. За таких обставин, позивач просить суд: визнати незаконним списання ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 02.03.2015 в сумі 5782,40 грн; зобов`язати відповідача перерахувати проценти, нараховані та утримані за картковим рахунком ОСОБА_1 станом на день ухвалення рішення суду, що за попередніми підрахунками позивача складає 1833,36 грн; зобов`язати відповідача повернути належні їй кошти, що за попередніми розрахунками становить 1833,36 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним списання 02 березня 2015 року о 23:45 год Акціонерним товариством Комерційного банку «ПриватБанк» з карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 коштів у сумі 5782,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема посилається на те, що клієнтом не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, ПІНу (персонального ідентифікаційного номера), фінансового номеру телефону або використання іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт. В той же час, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції які не виконувалися користувачем.

Скаржник зазначає, що позивачем не було доведено, що кошти переведені без його волевиявлення, не за його власним розпорядженням. Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними.Кошти були переведені за розпорядженням Позивача, а отже і відповідальність за переведення коштів має нести позивач.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звертає увагу, що відповідач не виконав п. 1.1.2.1.21 Кредитного договору, негайно не повідомив Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію про несанкціоноване списання кредитних коштів з його карти третіми особами.

Оскільки після здійснення транзакцій позивач лише через кілька днів звернувся Банку з повідомленням про несанкціоновані транзакції, то відповідальність за ризик збитків від здійснення операцій несе користувач, а не Банк. Позивач всупереч умовам договору своєчасно не повідомив банк про перевипуск (невстановленими особами) СІМ -картки телефону, номер якого був вказаний у договорі як контактний (фінансовий).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що між публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку № НОМЕР_1 та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

З виписки з карткового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 8, 29, 94) встановлено, що 02.03.2015 о 23:45 год було проведено операцію по переводу грошових коштів зі своєї картки на суму 5782,40 грн.

03.03.2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до чергової частини Центрально-Міського РВ КМУ про те, що 02.03.2015 року о 23: 45 год. невідома особа таємно заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 5782 грн.. шляхом зняття коштів з її кредитної картки «ПриаватБанку».

Відповідно до постанови слідчого Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.07.2016 року кримінальне провадження №0000614 від 03.03.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 12-13)

22 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з проханням надати їй інформацію про списання коштів та у який спосіб їй було надано кредит та в результаті чого виникла така заборгованість (а.с 71-72)

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 останній надано відповідь за вих. №20.1.0.0.0/7-20161122/3008 від 15.12.2016 року щодо несанкціонованого списання 02.03.2015 року грошових коштів з картки № НОМЕР_2 та повідомлено, що саме нею було порушено умови та правила надання банківських послуг та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с. 95-96).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що фактично 02.03.2015 року ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 5782,40 грн, не отримувала тому вимога позивача про визнання незаконним їх списання є такою, що підлягає задоволенню. Разом з цим, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача перерахувати проценти, нараховані та утримані за картковим рахунком ОСОБА_1 станом на день ухвалення рішення суду, що за попередніми підрахунками позивача складає 1833,36 грн; та зобов`язання відповідача повернути належні їй кошти, що за попередніми розрахунками становить 1833,36 грн, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку № НОМЕР_1 та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

Відповідно до п.1.1.2.1.12 Умов клієнт зобов`язується вживати заходів щодо заобігання втраті (викраденню) карток РауРаss, ПІНа або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.

Відповідно до п. 1.1.5.14. Умов клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват 24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації.

Відповідно до п. 1.1.1.39. Умов ідентифікацією клієнта в Приват24 є введення імені користувача і пароля.

Відповідно п. 1.1.2.1.21. Клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до колиентру (протягом 15 хвилин) про інформацію, яка стала відомою Клієнту про втрату / крадіжку картки, стікера РауРаss. сім-карти мобільного телефону. несанкціонованих транзакцій по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Згідно п. 1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг" Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН- коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до п. 14.12. ст. 14 Закону України від 05.04.2001, № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно п. п. 14.14.; 14.16. ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до п.п. 5, 6, 7, 9 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (далі Положення) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідальність банку за зняття коштів з картки настає після її блокування, а до того моменту банк, зважаючи на укладені умови договору та встановлені правила, не має права обмежувати дії позивача, контролювати процедуру зняття готівки з картки, збереження її у позивача. До моменту повідомлення позивача про викрадення картки, у банка відсутні підстави для обмеження користувача послугами у знятті готівки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 02.03.2015 року до Банку з заявою про блокування кредитної картки не зверталась, до правоохоронних органів з приводу заволодіння невідомою особою грошовими коштами в сумі 5782 грн., шляхом зняття коштів з кредитної картки позивачка звернулась 03.03.2015 року, до Банку з повідомленням про несанкціоновану транзакцію позивачка звернулась через кілька днів, тобто відповідачка не вжила необхідних заходів, щодо належного виконання умов кредитного договору та блокування карти.

Отже, ОСОБА_1 не надала суду доказів, що своєчасно повідомила банк про використання її платіжної картки іншою особою, а тому, відповідач не повинен нести відповідальності за вказані операції.

Враховуючи вище зазначені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що позивачка ОСОБА_1 не виконала вимоги Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» щодо зберігання спеціального платіжного засобу (картки), контролювання руху коштів та повідомлення банку про платіжну операцію, тому приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021року року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним списання коштів з карткового рахунку, зобов`язання перерахувати проценти нараховані та утримані за картковим рахунком, визначення залишку на картковому рахунку та зобов`язання повернути кошти,- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: