Справа № 138/2835/20
Провадження №:2/138/100/21
05 лютого 2021 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
05.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.08.1997. Подружнє життя між сторонами не склалося і 16.10.2014 шлюб було розірвано. Від спільного проживання у сторін народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.12.2014 з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.12.2014 і до їх повноліття. Відповідач дане рішення не виконує. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На даний час вказана сума аліментів є недостатньою, так як зросли витрати на дітей, а саме: витрати на купівлю одягу, взуття, їжу, шкільного приладдя, предметів гігієни. Крім того, ч. 2 ст. 180 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки прожитковий мінімум періодично збільшується, тому збільшується і мінімальний розмір аліментних виплат, які відповідач повинен сплачувати. Позивач вказує, що відповідач фізично здоровий, працює в м. Києві на будівництві, інших утриманців не має, має у власності автомобіль, будинок в м. Могилеві-Подільському та земельну ділянку. Позивач працює викладачем по класу фортепіано в Могилів-Подільській мистецькій школі та отримує мінімальну заробітну плату. Проте її доходу та аліментів, які сплачує відповідач не вистачає для забезпечення елементарних потреб дітей. За таких підстав позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей з 400 гривень на 1/3 частину зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25.11.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи по суті та наданий відповідачу строк для подання відзиву.
05.02.2021 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
05.02.2021 у судове засідання відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з огляду на таке.
Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 19 серпня 1997 року в Могилів-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, який було розірвано 16 жовтня 2014 року. Вказане підтверджується копією рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.10.2014 (а.с. 8).
Батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 6, 7).
Згідно з довідкою паспортиста Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу ВНАУ № 457 від 25.08.2020 ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).
Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа № 486/466/18).
Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.12.2014 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Могилева-Подільського Вінницької області на користь ОСОБА_1 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.12.2014 і до повноліття дітей (а.с. 9). Вказане також підтверджується копією виконавчого листа від 23.12.2014 (а.с. 10).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Обґрунтовуючи даний позов, ОСОБА_1 фактично посилається на те, що з часу винесення рішення суду від 23.12.2014 витрати на утримання дітей зросли, а також змінилось законодавство щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Тобто, фактично обґрунтування позову зводяться до необхідності збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання їх дітей.
Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження.
Крім того, позивач не довела, що розмір отримуваного відповідачем доходу став таким, що значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований на будівництві у м. Києві та отримує дохід, суду не надано. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її майнового стану. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дітей не є обставиною у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.
Щодо посилань позивача як на підставу для зміни розміру аліментів на зміни у законодавстві України щодо розміру аліментів суд зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Згідно зі ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Верховний Суд звертає увагу, що Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 (справа № 632/580/17).
Доказів того, що виконавець не стягує з відповідача аліменти на утримання дітей сторін у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України позивач суду також не надала.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а відтак позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 840,80 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 8, 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1, 192 ч. 1 СК України, ст. 9, 11 ЦК України, ст. 9, 11, 76-81, 141 ч. 6, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 263-265, 275, 280-283, 289 ЦПК України суд, -
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.
Судові витрати у виді судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Т.Ю. Холодова