Ухвала

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 523/7001/18

провадження № 61-137ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 та державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, третя особа публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання електронних торгів та протоколу їх проведення, акту державного виконавця та свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скаргу на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, і з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.

Пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, рішення (ухвала), що оскаржується.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

При цьому, оглядом матеріалів касаційного провадження № 61-137ск21 судом установлено, що ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року.

Відповідно до даних, що внесені до ЄДРСР у цивільній справі № 523/7001/18, інформація щодо прийняття Одеським апеляційним судом від 17 грудня 2020 року у цій справі відсутня.

Копію вказаної постанови суду апеляційної інстанції до суду касаційної інстанції заявником не надано.

Так, не можуть бути об`єктом касаційного оскарження судові рішення, якщо вони не ухвалювалися судом.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати суду касаційної інстанції належно оформлену та засвідчену відбитком гербової печатки суду копію рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього кодексу підстави (підстав).

В касаційній скарзі заявник зазначає, що її представника до зали судового засідання не було допущено, про результати судового розгляду їй невідомо. Разом із тим, заявником не надано доказів звернення до суду з метою ознайомлення із матеріалами справи та отримання копії судового рішення.

Пояснення заявника свідчать про те, що обґрунтування касаційної скарги, зокрема підстави касаційного оскарження судових рішень побудовані на припущеннях заявника, оскільки із текстом оскарженої постанови суду апеляційної інстанції заявник та її представник не ознайомлені.

Крім того, заявником не виконано вимоги пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України, відповідно до якого в касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Тому в касаційній скарзі необхідно зазначити дату отримання копії оскарженого рішення суду апеляційної інстанції, уточнити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, та прохальну частину касаційної скарги відповідно до положень статті 409 ЦПК України, надати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до неї не додано документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів заявник не надає.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі на час звернення з касаційною скаргою.

Разом з тим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи те, що заявником не надано доказів на підтвердження розміру її річного доходу за попередній календарний рік, з урахуванням якого суд може звільнити особу від сплати судового збору, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб встановлений у розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги становить 420,40 грн.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 420,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, у порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додані копії доданих до неї матеріалів зазначених у додатках (пункти 1-11), про що канцелярією управління забезпечення автоматизованого документообігу Верховного Суду складено Акт № 6 від 04 січня 2021 року. Також відсутні копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином, заявнику необхідно надати до Верховного Суду копії касаційної скарги та зазначені в пунктах 1-11 додатків копії документів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення вище зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Петров