Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що у вересні 2020 року на його адресу надійшов лист від Чернинської сільської ради Таращанського району, з повідомленням про те, що на його ім`я заповідачем ОСОБА_2 в 2019 році був складений заповіт. Позивач вказує, що від своїх рідних він дізнався, що ОСОБА_2 довгий час підтримувала дружні стосунки з його бабою, своєї рідні не мала. Також дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем по заповіту являється позивач, який звернувся до нотаріуса, щоб оформити спадщину, але отримав відмову, оскільки пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. ОСОБА_1 зазначає, що про наявність заповіту на його ім`я, стало відомо у вересні 2020 року, з повідомлення Чернинської сільської ради Таращанського району про існування заповіту. Пропуск строку для прийняття спадщини є поважним, оскільки позивач не знав та не міг знати про існування заповіту, а тому просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини строком на три місяці.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 , згідно ордеру у справі підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Білоцерківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду відзив, та просив розгляд справи проводити без участі представника. У відзиві відповідач зазначив, що 12.12.2019 року Білоцерківький відділ поліцїї звернувся з листом про захоронення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки родичів у померлої не було. На підставі листа Білоцерківського МВ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 12.12.2019 року №5/34829/109/1001/02-2019 та відповідно до статті 16 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , було поховано 21.12.2019 року на кладовищі «Новокиївське 3» в секторі поховань - невідомих осіб, за кошти місцевого бюджету. Вартість витрат на поховання померлої понесено у сумі 5470,00 грн. З урахуванням ст.ст.1216, 1232 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати, тому з урахуванням зазначених норм та у разі задоволення позовних вимог позивача, на нього, як на спадкоємця покладається обов`язок відшкодування витрат, які були понесені з місцевого бюджету на поховання померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при винесенні рішення просили врахувати зазначені обставини.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Встановленим є те, що ОСОБА_2 , склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру заповіла ОСОБА_1 , заповіт посвідчений Прищепенко О.Д., секретарем Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області 20.02.2019 року, реєстр №2. (а.с.5).

Представник позивача суду пояснив, що позивач бажає прийняти спадщину, однак не подав відповідну заяву у встановлений строк з поважних причин, а саме в зв`язку з тим, що про наявність заповіту на його ім`я, дізнався у вересні 2020 року, після повідомлення Чернинською сільською радою Таращанського району про існування заповіту на його ім`я, а тому позивач не зміг вчасно реалізувати своє право на прийняття спадщини. Представник вказує, що позивач був знайомий із спадкодавцем, яка товаришувала з його бабою. ОСОБА_2 була одинока, рідні не мала. Після смерті баби позивача, ОСОБА_1 не підтримував відносин з ОСОБА_2 і не знав про її смерть. Позивач не заперечує, що після прийняття спадщини він має відшкодувати Білоцерківській міській раді витрати на поховання спадкодавця.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.11.2020 року - спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

Встановленим є те, що приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А. надав позивачу роз`яснення щодо неможливості видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована одна, та ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк шість місяців з дня відкриття спадщини. /а.с.7,8/.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України 06.09.2017 року за наслідками розгляду справи №6-496цс17- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем, як спадкоємцем заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив 08.06.2020 р., а в нотаріальну контору він звернувся в жовтні 2020р. та позов до суду пред`явив в листопаді 2020року, тобто, пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Та на такі ж обставини вказано в постанові ВС у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року .

Суд, оцінюючи докази та аналізуючи обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, вказані позивачем причини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася. В даному випадку, з урахуванням справедливого балансу інтересів сторін по справі, суд вважає за можливе надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини (3 місяці) з метою фактичної реалізації ним своїх спадкових прав за відсутності інших претендентів на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216,1218, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додатковий строк, тривалістю три місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.02.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола