_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1201/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 2001 року зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , з 2001 року фактично не проживає за місцем реєстрації, оскільки одружився. У зазначеному будинку мешкала матір сторін ОСОБА_3 , яка хворіла та потребувала стороннього догляду. Після смерті матері ОСОБА_2 заявив свої права на спадкове майно та заявляє своє право на проживання у цьому будинку.

Відповідач ОСОБА_2 не визнаючи позов подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 порушує його право на користування спадковим житловим приміщенням, виштовхнув на вулицю, перешкоджає у користуванні та мешканні у будинку АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свою позовну заяву та заперечив проти задоволення зустрічної позовної заяви, посилаючись на її необґрунтованість.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, вважає, що у первісній позовній заяві слід відмовити, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що сторони є рідними братами, батьками яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим 12.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №11671.

ОСОБА_3 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва права власності № НОМЕР_2 від 01.03.1974 року.

Відповідно до акту від 22.02.2016 року про проживання, що складений сусідами спірного будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_1 , 1982 року народження, постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) з дня народження по цей час.

Відповідно до акту від 22.02.2016 року про непроживання, складеного сусідами позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_2 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року по цей час.

Через наявні протиріччя у зазначених актах, суд вважає, що ці акти не можуть бути прийнятті до уваги.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації вих. №325 від 14.04.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . Також була зареєстрована ОСОБА_3 , 1951 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до довідки №326 від 14.04.2016 року постійно проживала за вказаною адресою з 19.10.1967 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході судового розгляду справи судом були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є родичкою родини ОСОБА_9 , на АДРЕСА_1 , в 2013, 2014-2015 роках приїджала разом з дочкою-свідком ОСОБА_10 в гості, бачили ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 , жодного разу не бачили ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_7 , яка мешкає поряд з будинком АДРЕСА_1 також підтвердила, що багато років не бачила ОСОБА_2 за його адресою реєстрації.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 з 2001 року, після того як одружився, пішов мешкати до своєї дружини, у зазначеному будинку не мешкав, у зв`язку з неприязними стосунками з братом.

Однак ці свідки не зазначили причини непроживання відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 надано в якості доказу непроживання ОСОБА_2 понад визначений законом терміну свідчення дружини відповідача ОСОБА_11 , що міститься у протоколі її допиту у якості свідка у цивільній справ № 520/5083/16, у якому вона зазначає, що до 2007 року вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , однак у зв`язку з агресивною поведінкою брата її чоловіка були вимушені з`їхати з цього будинку.

Вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , пред`явлено на підставі статей 71, 72 ЖК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на підставі статті 71 ЖК УРСР та у визначеному статтею 72 ЖК УРСР порядку, передбачає обов`язкове з`ясування причин відсутності особи у жилому приміщенні, так як відсутність особи з поважних причин виключає визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Власник будинку- мати сторін з позовними вимогами щодо спірного будинку до ОСОБА_2 не зверталася.

За змістом статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За період з 2001 року до 2016 року позивачем не надано належного доказу, що ОСОБА_2 не проживав у зазначеному будинку без поважних причин, обов`язок доказування лежить на сторонах, суд не вправі з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору.

Саме по собі непроживання ОСОБА_2 у зазначеному будинку певний час не є безумовною підставою для задоволення позову про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, доказів непроживання ОСОБА_2 в будинку без поважних причин понад шість місяців позивачем ОСОБА_1 не надано, відтак, позовні вимоги не доведено, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 156 ЖК УСРС, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 9 ЖК УСРС, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

ОСОБА_1 підтвердив суду, що ОСОБА_2 чинив спроби насильно увійти до спірного будинку та з цього привиду він викликав поліцію.

Сторони у справі також підтвердили, що між ними склалися неприязні стосунки, що свідчить також те, що у судах розглядалась цивільна справа за позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадщини.

На цей час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не отримали свідоцтва на право власності житлового будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до будинку АДРЕСА_1 ) слід задовольнити, оскільки позивачем доведено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у користуванні зазначеним житловим приміщенням.

Виходячи з визначеного статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 9, 71, 72, 156 ЖК України,

ВИРІШИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинку АДРЕСА_1 відмовити повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до будинку АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не перешкоджати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у проживанні у житловому будинку АДРЕСА_1 , вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.