РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

01 лютого 2021 року

Справа №451/1710/20
Провадження № 2/451/46/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1710/20 за позовом відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Наталії Іванівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Ансу» про вилучення запису про обтяження,-

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2020 року голова правління ВАТ «Радехівський пивзавод» Литвинко Г.С. звернулася до суду із позовом до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Наталії Іванівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Ансу» про вилучення запису про обтяження.

В позовній заяві зазначає, що згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 230250079 від 29.10.2020 р., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15.04.2008 р. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. зареєстровано обтяження у виді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження №7020526 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423 на підставі Договору іпотеки за №1141 від 15.04.2008 р., а в Державному реєстрі іпотек 15.04.2008 р. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. зареєстровано обтяження у виді іпотеки за реєстраційним номером обтяження №7020376 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423 на підставі Договору іпотеки за №1141 від 15.04.2008 р. керуючись рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10.09.2010 р. у справі №2-124/10 про стягнення заборгованості з ВАТ «Радехівський пивзавод» , яким достроково розірвано кредитний договір №20.00.000061 від 15.04.2008 року та стягнено з Відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 182 674 грн. 07 коп. заборгованості по кредитному договору №20.00.000061 від 15.04.2008 року, звернуто стягнення на передане Публічному акціонерному товариству Акціонерно-комерційний банк «Львів» в іпотеку, згідно договору іпотеки від 15.04.2008 року, та належне на праві приватної власності Відкритому акціонерному товариству «Радехівський пивзавод» майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 160,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 . Листом Радехівського РВ ДВС ГТУЮ за вих. №11400 від 23.10.2020 р. у відповідь на заяву ВАТ «Радехівський пивзавод» від 23.10.2020 р. повідомляється, що на виконанні перебував виконавчий лист № 2-124 від 18.11.2010 року, виданий Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ВАТ «Радехівський пивзавод» на користь ТзОВ «Ансу» борг в розмірі 182674.7 грн. Борг стягнено частково в сумі 81428,00 грн. Залишок нестягнутої суми становить 101246.7 грн. по виконавчому провадженню № 42613040. Державним виконавцем 29.01.2016 р., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.3 ч. ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції) та надано строк до 29.01.2019 р. для повторного пред`явлення виконавчого документа до відділу ДВС. Згідно єдиного реєстру виконавчих проваджень станом на дату надання відповіді, а саме, на 23.10.2020 р., виконавчий документ до відділу ДВС повторно не пред`являвся та на виконанні не перебуває. Враховуючи те, що у відповіді Радехівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області за вих. № 1400 від 23.10.2020 р. підтверджується факт того, що виконавчий лист №2-124 від 18.11.2010 року, виданий Радехівським районним судом Львівської області, на виконанні не перебуває, а виконавчий документ повернуто стягувачу 29.01.2016 р., відповідно, стягувачем пропущено строк для пред`явлення повторного виконавчого документа до виконання, оскільки від моменту повернення виконавчого документа пройщло більше 3 років. Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи наведене вище, вважає, що договір іпотеки №1141 від 15.04.2008 є виконаним, а записи про наявні обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно та іпотеки, накладені на ВАТ «Радехівський пивзавод», вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Просить вилучити приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. запис про обтяження №7020526, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, час державної реєстрації 15.04.2008 13:18:47, підстава виникнення Договір іпотеки, №1141, 15.04.2008, приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Наталія Іванівна, бланки: ВКК 137328 - ВКК 137329; ВКК 137330 - ВКК 137331, об`єкт обтяження: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423, власник: Відкрите акціонерне товариство "Радехівський пивзавод". Код: 00382585, Львівська обл., Радехівський р., м. Радехів, вул. Стоянівська, 19. Вилучити приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. запис про обтяження №7020376, тип обтяження - іпотека, час державної реєстрації 15.04.2008 13:13:15, підстава виникнення Договір іпотеки, №1141, 15.04.2008, приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Наталія Іванівна, бланки: ВКК 137328 - ВКК 137329; ВКК 137330 - ВКК 137331, об`єкт обтяження: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423, власник: Відкрите акціонерне товариство "Радехівський пивзавод", Код: 00382585, Львівська обл., Радехівський р., м. Радехів, вул. Стоянівська, 19 (а.с.2-5).

24.12.2020 року приватним нотаріусом Радехівського нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. подано відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами позивача ВАТ «Радехівський пивзавод», приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Наталія Іванівна не погоджується, вважає себе неналежним відповідачем. Відповідач - це особа, яку позивач вважає порушником його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно наряду «Розпорядження по накладенню і зняттю заборон відчуження нерухомого майна» (згідно номенклатури за 2008 рік (наряд 02-25)) Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької Н.І. заборона і іпотека на майно Відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» накладено Реєстратором - Приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. на підставі договору іпотеки, посвідченого Комарницькою Н.І., приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу 15 квітня 2008 року за реєстровим №1141. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Положення), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Згідно п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про: 1.1.1. Обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. 1.1.2. Тимчасові застереження щодо нерухомого майна: вилучення записів про тимчасові застереження. 1.1.3. Видані витяги з Реєстру заборон. Про накладені заборони робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження нерухомого майна. Відповідно до п. 2.1 Положення, Підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: 2.1.1 Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. 2.1.2. Заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріус, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: 1) кредитора про погашення позики; 2) про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); 3) про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; 4) про припинення, розірвання, визнання недійсним, договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; 5) органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; 6) про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; 7) про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; 8) про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; 9) про смерть відчужувана за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; 10) про відчуження майна, переданого під виплату ренти; 11) за рішенням суду; 12) в інших випадках, передбачених законом. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об`єкти нерухомого майна підлягають обов`язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому Порядком, державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав ; та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Відповідно до Постанови Великої палати Верховного суду України від 04 вересня 2018 року, справа №823/2042/16, провадження №11-377апп18 (пункт 57,58): 57. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. З огляду на викладене вище, та у відповідності до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької П.І. відсутні законні підстави для зняття заборони та іпотеки з майна Відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод». За таких обставин, просить провести заміну неналежного відповідача - Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницьку Н.І, у справі №451/1710/20 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» на належного відповідача (а.с.48-50).

13.01.2021 року в адресу суду надійшли пояснення від представника позивача, в яких вважає підстави відповідача про заміну його на належного відповідача необгрунтованими та безпідставними. Проаналізувавши відомості з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №230250079 від 29.10.2020 р., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15.04.2008 р. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження на нежитлову будівлю за адресою; АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423 на підставі Договору іпотеки за №1141 від 15.04.2008 р., а в Державному реєстрі іпотек 15.04.2008 р. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. зареєстровано обтяження у вигляді іпотеки за реєстраційним номером обтяження №7020376 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423 на підставі Договору іпотеки за №1141 від 15.04.2008 р. Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством. Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії по накладенню заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі, та проставлення відмітки на правочині), та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. Згідно зі ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. У відповідності до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України "Про нотаріат" проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Враховуючи вищенаведене, а також, що договір іпотеки №1141 від 15.04.2008 р. є виконаним та було звернено стягнення на майно ВАТ «Радехівський пивзавод» на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10.09.2010 року по справі №2-124/10, а записи про наявні обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно та іпотеки, накладені на ВАТ «Радехівський пивзавод» не вилучені, вважає, шо вищезазначені обтяження підлягають вилученню з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек саме приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. (а.с.59-63).

Представник позивача Відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» Нагірна О.М. у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить ухвалити рішення, яким припинити обтяження нерухомого майна- запис про обтяження №7020526, тип обтяження заборона на нерухоме майно та припинити обтяження нерухомого майна запис про обтяження №7020526, тип обтяження - іпотека, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.65-66).

Відповідач приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Наталія Іванівна в судове засідання не з"явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.55).

Представник відповідача ТзОВ «Ансу» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Також відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, хоча згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення визначається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримав завчасно (а.с.56-57).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася представник позивача.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10.09.2010 р. у справі №2-124/10 про стягнення заборгованості з ВАТ «Радехівський пивзавод», достроково розірвано кредитний договір №20.00.000061 від 15.04.2008 року та стягнено з Відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно - комерційний банк «Львів» 182 674 грн. 07 коп. заборгованості по кредитному договору №20.00.000061 від 15.04.2008 року. Звернуто стягнення та передане Публічному акціонерному товариству Акціонерно - комерційний банк «Львів» в іпотеку, згідно договору іпотеки від 15.04.2008 року, та належне на праві приватної власності Відкритому акціонерному товариству «Радехівський пивзавод» майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 160,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №230250079 від 29.10.2020 р., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15.04.2008 р. приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження №7020526 на нежитлову будівлю за адресою; АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423 на підставі Договору іпотеки за №1141 від 15.04.2008 р., а в Державному реєстрі іпотек 15.04.2008 р. приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. зареєстровано обтяження у вигляді іпотеки за реєстраційним номером обтяження №7020376 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423 на підставі Договору іпотеки за №1141 від 15.04.2008 р. (а.с.32-35).

Відповідно до ВП спецрозділ по виконавчому листі від 18.11.2010 р. №2-124 та листа Радехівського РВ ДВС ГТУЮ за вих. № 11400 від 23.10.2020 р. у відповідь на заяву ВАТ «Радехівський пивзавод» від 23.10.2020 р., на виконанні перебував виконавчий лист № 2-124 від 18.11.2010 року, виданий Радехівським районним судом Львівської області, про стягнення з ВАТ «Радехівський пивзавод» на користь ТзОВ «Ансу» борг в розмірі 182674.7 грн. Борг стягнуто частково в сумі 81428,00 грн. Залишок нестягнутої суми становить 101246.07 грн. по виконавчому провадженню № 42613040. Державним виконавцем 29.01.2016 р., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції) та надано строк до 29.01.2019 р. для повторного пред`явлення виконавчого документа (а.с.36-40).

Згідно даних АСВП виконавчий документ №42613040 (№2-124) до відділу ДВС повторно не пред`являвся та на виконанні не перебуває (а.с.64).

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленої вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

При цьому ч.1 ст.575 ЦК України визначає іпотеку як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ч. 1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Вказаний перелік не є вичерпним, адже вказана норма матеріального закону передбачає припинення права застави також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» передбачено також припинення застави при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави, та в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється також у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним.

У відповідності до вимог ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Іпотека та обтяження (заборона розпоряджатися заставним нерухомим майном) підлягають державній реєстрації прав (ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки та припинення обтяжень, накладених у зв`язку з цією іпотекою, підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи по суті сторона відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ансу» не надала суду жодних доказів в підтвердження наявних невиконаних ВАТ «Радехівський пивзавод» зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на час розгляду справи існують обставини, що стали підставою для накладення заборони щодо нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Відповідно до вимог статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (зі змінами), реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення.

Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-709цс16).

Окрім цього, відповідно до Постанови Великої палати Верховного суду України від 04 вересня 2018 року, справа №823/2042/16, провадження №11-377апп18 (пункт 57,58), спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Відповідачем ТзОВ «Ансу» на час розгляду справи, не надано суду відомостей про підстави продовження накладення арешту на майно. З моменту внесення відомостей про арешт майна до часу звернення позивача із позовом до суду відбулися зміни до діючого законодавства щодо порядку внесення відомостей про обтяження стосовно нерухомого майна. Саме на час розгляду позовних вимог відповідно до наведених вимог законодавства для захисту порушених прав позивача відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про звільнення майна з-під арешту може внести Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. За наведених обставин суд погоджується із доводами відповідача приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Наталії Іванівни, що вона не є належним відповідачем.

Відсутність боргових зобов`язань власника майна свідчить про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони порушує законні права та інтереси позивача. Викладені факти свідчать про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони майна порушує законні права та інтереси позивача і таку слід скасувати в судовому порядку.

Отже наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону щодо майна ВАТ «Радехівський пивзавод», за відсутності документів (відомостей) про підстави накладення заборони на нерухоме майно не відповідає вимогам законодавства України. Та оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на час розгляду справи існують обставини, що стали підставою для обтяження майна, враховуючи неможливість зняття вказаної заборони в позасудовому порядку, а також оскільки позивач, через наявність запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження про заборону щодо нерухомого майна не має можливості розпорядитися своїм майном - суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову в повному обсязі, шляхом припинення обтяження нерухомого майна - запис про обтяження №7020526, тип обтяження заборона на нерухоме майно та припинення обтяження нерухомого майна запис про обтяження №7020526, тип обтяження іпотека.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 247, 258-259,263-265, 280,282 , 315 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

в и р і ш и в:

Позов відкритого акціонерного товариства «Радехівський пивзавод» задовольнити.

Припинити обтяження нерухомого майна - запис про обтяження №7020526, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, час державної реєстрації 15.04.2008 13:18:47, підстава виникнення Договір іпотеки, №1141, 15.04.2008, приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Наталія Іванівна, бланки: ВКК 137328 - ВКК 137329; ВКК 137330 - ВКК 137331, об`єкт обтяження: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423, власник: Відкрите акціонерне товариство "Радехівський пивзавод". Код: 00382585, Львівська область, Радехівський район, м. Радехів, вул. Стоянівська, 19.

Припинити обтяження нерухомого майна - запис про обтяження №7020376, тип обтяження - іпотека, час державної реєстрації 15.04.2008 13:13:15, підстава виникнення Договір іпотеки, №1141, 15.04.2008, приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницька Наталія Іванівна, бланки: ВКК 137328 - ВКК 137329; ВКК 137330 - ВКК 137331, об`єкт обтяження: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 22558423, власник: Відкрите акціонерне товариство "Радехівський пивзавод", Код: 00382585, Львівська обл., Радехівський р., м. Радехів, вул. Стоянівська, 19.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 1 лютого 2021 року.