Номер провадження 2/754/5421/21
25 листопада 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Микитюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про позбавлення права користування квартирою та зняття осіб з реєстрації місця проживання,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про позбавлення права користування квартирою та зняття осіб з реєстрації місця проживання. Позовна заява обґрунтована тим, що квартира АДРЕСА_1 , перебувала у спільній частковій власності ОСОБА_1 , колишнього чоловіка ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 .
29.04.2005 ОСОБА_2 подарував ј частку квартири своїй малолітній дочці - ОСОБА_4 , від імені якої, як законний представник, діяв позивач, що підтверджує договір дарування від 29.04.2005 року за № 1294. Оскільки у створений у 2013 році Державний реєстр речових прав на нерухоме майно законодавство не зобов`язувало власників переносити наявні у них права, то відомості про вказаний правочин у ДРРП не відображаютьс, але відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вважаються чинними.
20.07.2018 ОСОБА_3 подарував свою частку квартири позивачу.
Таким чином, станом на час звернення до суду з позовом, власниками квартири є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 являється колишнім чоловіком позивачки, на даний час місце його проживання позивачу невідоме.
Відповідач ОСОБА_3 в Україні не проживає, так як після виїзду на заробітки до Швеції залишився там проживати постійно.
Відповідачі в квартирі не проживають, не беруть участі у сплаті житлово-комунальних послуг, а наявність їх реєстрації в квартирі обмежує право власності позивача, так як позивач з донькою планують продати спірну квартиру. Отже, на підставі викладеного позивачка звернулась до суду із вказаною позовною заявою.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого розгляду.
Відповідно до ухвали, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 15.09.2021 року, було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача -Адвокат Квітін Р.В. подав заяву про здійснення розгляду справи у відсутності сторони позивача, одночасно зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». 21.09.2021 на електронну адресу суду надійшла заява про визнання позову та здійснення розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважав за можливе розглянути справу без сторін та учасників судового процесу та на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст.280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.10.1999, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на праві власності (в рівних долях) належала квартира АДРЕСА_1 .
29.04.2005 року ОСОБА_2 подарував ј частку квартири своїй малолітній дочці - ОСОБА_4 , від імені якої як діяла законний представник позивача, оскільки на час укладення договору дочка не досягла цивільної дієздатності, що підтверджує договір дарування від 29.04.2005 року за №1294.
Оскільки у створений в 2013 році Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - «ДРРП») законодавство не зобов`язувало власників переносити наявні у них права, то відомості про вказаний правочин у ДРРП не відображаються, але відповідно до ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вважаються чинними.
20.07.2018 року ОСОБА_3 подарував свою частку квартири позивачу, що підтверджує договір дарування від 20.07.2018 року за № 834, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на ј квартири.
Таким чином, на даний час власниками квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
За відомостями наданими Відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Деснянської РДА, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в спірній квартирі з 02.08.1994 по теперішній час.
Згідно актів про не проживання особи від 05.10.2018, 16.01.2016, складеного мешканцями квартир та завіреного начальником ЖЕД -316, відповідач ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.
За відомостями наданими Відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Деснянської РДА, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в спірній квартирі з 02.08.1994 по теперішній час.
Згідно актів про не проживання особи від 05.10.2018, 16.01.2016, складеного мешканцями квартир та завіреного начальником ЖЕД -316, відповідач ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.
Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з вимогами до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи те, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі, не є її власниками, на даний час перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належній позивачці квартирі створює перешкоди для останньої у розпорядженні своїм майном , а тому наявні всі підстави для визнання відповідачів ОСОБА_13 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволеню судом, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачів, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.
Окрім того, визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку в позасудовому порядку.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
З урахуванням викладеного вище суд вважає, що вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними та такими, що не відповідають обраному способу захисту, а тому задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-83, 128, 141, 259, 263-265, 268, 280-289, 354, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 02.12.2021.
Суддя: