Справа № 368/1138/21
Рішення

Іменем України

"26" листопада 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Балацька В.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), суд, -

В С Т А Н О В И В :

24.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), в прохальній частині якої заявник просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

- встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території м. Краснодон, Луганської області, Україна, від матері, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України;

- розглянути справу без участі заявника, представника, та батька дитини, заяву підтримують в повному обсязі;

- рішення судуд допуститит до негайного виконання.

Вимоги, викладені в прохальній частині заяви, заявник обгрунтовує наступними обставинами, та нормами права:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу. Факт народження необхідно встановити в судовому порядку, що надасть можливість ОСОБА_1 зареєструвати народження її дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України і в подальшому реалізувати права дитини, пов`язані з набуттям статусу громадянина України.

Пунктом 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України):

- ч. 1 - Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»:

- ч. 4. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відомості про усиновлення, скасування усиновлення, визнання усиновлення недійсним, позбавлення та поновлення батьківських прав вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі відповідного рішення суду в день надходження копії такого рішення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою копії такого рішення.

Факт народження дитини ОСОБА_3 та його походження від матері ОСОБА_1 підтверджується наступними документами:

Медичною довідкою про народження, видана державною установою «Краснодонський пологовий будинок», № 290 від 28.09.2021 р.

Також, відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір": "Від сплати судовго збору звільняються:

- заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір": «суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті» а саме: одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю».

На підставі цього, просить суд звільнити її від сплати судового збору, оскільки необхідність у зверненні до суду з заявою про встановлення факту народження дитини виникла внаслідок тимчасової окупації території України, а також вона є одинокою матір`ю, що має дитину до 14 років, факт народження якої просить встановити суд.

Звертає увагу суду, що як вказується в листі головам апеляційних судів Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду, віх.№ 985/0 / 208-21 від 22.04.2021: «положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, пред`явлення в суд письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану в здійсненні реєстрації таких фактів».

Також, зазначає, що оригінали документів, копії яких надано до заяви, наявні у Заявника.

На підставі викладеного, - просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині заяви.

24.11.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

25.11.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 317, 318 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до судового слухання на 16 год. 00 хв. 26.11.2021 року.

В судове засідання, яке відбулося 26.11.2021 року, заявник ОСОБА_1 , - не з`явилася, проте, в матеріалах справи міститься її письмова заява - клопотання, в якому вона просить суд слухати справу без її участі, вимоги, викладені в прохальній частині її заяви, - підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 26.11.2021 року, представник заявника ОСОБА_1 , - адвокат Царьов М.В., - не з`явився, проте, - в матеріалах справи міститься його письмова заява - клопотання, в якому він просить суд слухати справу без його та його довірителя участі, вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 24.11.2021 року, заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судове засідання, яке відбулося 24.11.2021 року, представник заінтересованої особи, - Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява - клопотання, в якому заінтересована особа просить суд слухати справу без участі її представника, щодо вирішення питанння - покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними предстаниками дитини до будь - якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно, враховуючи вищевкзану норму процесуального Закону, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце спеціальна підсудність (різновид альтернативної), - підсудність за вибором заявника, - на підставі ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

Заявником по даній справі є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка місто Краснодон Луганської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виадний 01 червня 2007 року Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Занітересованою особаю в даній справі є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець селище Сєвєро - Гундоровське міста Краснодона Луганської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 25 лютого 2004 року Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересованою особою в даній справі є Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа в даній справі, - ОСОБА_2 , - 1 лютого 2019 року зареєстрували шлюб.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , яке видане 01 лютого 2019 року відділом записів актів громадянського стану адмігністратції м. Донецьк Ростовської області, Російська Федерація, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб 24 травня 1991 року, про що 01.02.2019 року складено запис актуц про укладення шлюбу № 2.

Після укладення шлюбу присвоєно прізвища:

Чоловіку ОСОБА_2 Дружинів ОСОБА_1 .

Після одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжили проживати та проживають на даний час в м. Краснодон Луганської області, - на даний час тимчасово окупована територія держави Україна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилася дитина, - хлопчик, - ОСОБА_3 .

На підтвердження такого факту заявником подано до суду:

- медичне свідоцтво про народження № 290, яке видане 21.09.2020 року Державною установою «Краснодонський пологовий будинок» Луганської Народної Республіки, в якому вказано, що лікар ОСОБА_5 підтверджує, що у громадянки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в пологовому відділенні народився ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год. 00 хв. хлопчик масою 3300 грам;

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , яке видане 09 жовтня 2020 року відділом записів актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, в якому вказано, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Краснодон Луганської Народної Республіки, про що 09 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис за №; 332.

В графі «батько» зазначений - ОСОБА_2 - заінтересована особа по даній справі;

В графі «мати» зазначена ОСОБА_1 , - заявник по даній справі.

Станом на час подання заяви, а саме, - станом на 24.11.2021 року заявник по справі, - ОСОБА_1 , та заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - постійно проживають в Краснодон Луганської області, тобто, - проживають на тимчасово окупованій території України, а тому заява подана належним заявником, та, відповідно, повинна розглядатися в порядку, та на умовах, які зазначені в ст. 317 ЦПК України.

Суд зазначає, що правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно зі статтею 3 цього закону визначено межі тимчасово окупованої території:

- сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

- внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

- повітряний простір над вищезазначеними територіями.

Відповідно до статті 1 того ж закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

17 березня 2015 року Верховна Рада також визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони Донецької та Луганської областей.

Що стосується вимог, викладених в заяві щодо встановлення факту народження дитини у сторін, то дані вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Особа, відносно якої судом встановлюється юридичний факт (народження), - є дитина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження, - м. Краснодон, Луганська область, (тимчасово окупована територія України).

Даний факт підтверджується наступними документами:

- медичне свідоцтво про народження № 290, яке видане 21.09.2020 року Державною установою «Краснодонський пологовий будинок» Луганської Народної Республіки, в якому вказано, що лікар ОСОБА_5 підтверджує, що у громадянки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в пологовому відділенні народився ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год. 00 хв. хлопчик масою 3300 грам;

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , яке видане 09 жовтня 2020 року відділом записів актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, в якому вказано, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Краснодон Луганської Народної Республіки, про що 09 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис за №; 332.

В графі «батько» зазначений - ОСОБА_2 - заінтересована особа по даній справі;

В графі «мати» зазначена ОСОБА_1 , - заявник по даній справі.

Дійсно, вищеперелічені документи є недійсними на території України, проте, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 1207-VІІ).

Відповідно до п.п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. ст. з, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "Намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, - реєстрація народження, смертей і шлюбів.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в Інформаційному листі "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VІІІ "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", вих. №9- 1130/0/4-16 від 15.04.2016 в п. з "Щодо належних та допустимих доказів на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" зазначив:

- "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керувавався положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договорних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті оержави та міжнаройні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами) що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ".

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи "Намібійські винятки", сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів (про поховання, про смерть особи, свідоцтва про смерть), виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як належні та допустимі докази на підтвердження факту народження дитини у Заявників, оскільки можливості збору доказів народження дитини заявників на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, які гарантовані Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає наступні письмові докази:

- медичне свідоцтво про народження № 290, яке видане 21.09.2020 року Державною установою «Краснодонський пологовий будинок» Луганської Народної Республіки, в якому вказано, що лікар ОСОБА_5 підтверджує, що у громадянки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в пологовому відділенні народився ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год. 00 хв. хлопчик масою 3300 грам;

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , яке видане 09 жовтня 2020 року відділом записів актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, в якому вказано, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Краснодон Луганської Народної Республіки, про що 09 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис за №; 332.

В графі «батько» зазначений - ОСОБА_2 - заінтересована особа по даній справі;

В графі «мати» зазначена ОСОБА_1 , - заявник по даній справі, -

- належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами в даному цивільному провадженні на встановлення факту народження дитини з урахуванням положень ст.ст. 76 - 80 ЦПК України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Наведений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ст. 317 ЦПК України:

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення нравочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52 / 5, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження, - (форма № 103 / о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), яке видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності, де приймаються пологи.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, (форма № 103-1 / о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024, (зі змінами), (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), і висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою в додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 № 9.

Згідно п.4 ч.4 ст.13 Закону за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані або призначені в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Отже, враховуючи вищенаведені роз`яснення та положення ЦПК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту народження дитини залежить виконання заявником ОСОБА_1 батьківських обов`язків, здійснення особистих немайнових прав, а також відновлення прав заявника, як матері дитини щодо реєстрації її народження, суд вважає за необхідне встановити факт народження дитини, - хлопчика, - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краснодон Луганської області, Україна, матір`ю якого є ОСОБА_1 , а батьком, - ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись «Правила державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990 - VIII, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268, п. 7 ч. 1 ст. 315, 316, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), - задовольнити.

Встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, чоловічої статі, а саме, - встановити факт, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Краснодон, Луганська область, Україна.

Встановити відомості про батьків:

Батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець селище Сєвєро - Гундоровське міста Краснодона Луганської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 25 лютого 2004 року Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка місто Краснодон Луганської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виадний 01 червня 2007 року Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню з моменту проголошення на підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України.

Рішення оскаржується в загальному порядку на підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України, проте, оскарження даного рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.