04 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Корнєвої Ю.П., представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на наступне.
ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Сєвєродонецькою міською радою від 05 березня 2002 року згідно з рішенням виконкому № 151 від 29 січня 2002 року. В спірній квартири зареєстрована відповідач, дочка позивача, ОСОБА_3 , яка понад рік не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що позивач є її сином, а відповідач є її онукою. Позивач ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 один, його донька ОСОБА_5 з 2018 року проживає у Сполучених Штатах Америки разом зі своєю матір`ю (колишньою дружиною позивача) та навчається там. ОСОБА_5 з 2018 року жодного разу до України не приїжджала.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона з 1999 року проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Позивач є її сусідом по будинку з квартири АДРЕСА_4 . Позивач проживає у квартирі один дуже давно, приблизно з 2000 року. Нікого більше крім позивача вона в квартирі не бачила. Зі слів позивача їй відомо, що його донька знаходиться за кордоном України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Сєвєродонецькою міською радою від 05 березня 2002 року згідно з рішенням виконкому № 151 від 29 січня 2002 року.
Враховуючи вищенаведені показання свідків судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає щонайменше з 2018 року без поважних причин, тобто більше одного року. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд враховує, що представником позивача разом з позовною заявою було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке суд помилково не вирішив на стадії відкриття провадження у справі.
Вищевказане клопотання позивача є таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач надав докази отримання ним щомісячного доходу з протягом 2020 року в наступних розмірах в червні 2020 року в сумі 1638 грн., а з липня в сумі 1721 грн., а також докази наявності у нього третьої групи інвалідності. В той же час, розмір судового збору станом на час подання позову до суду складав 840,80 грн., тобто розмір судового збору перевищує 5% доведеного доходу позивача протягом 2020 року.
Враховуючи задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін