ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Херсон

справа № 653/2933/20

провадження № 22-ц/819/129/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Склярської І.В.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарЛитвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області в складі судді Берлімової Ю.Г. від 11 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Генічеської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Генічеської міської ради, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 04.04.2020 року звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, а саме просив надати інформацію. Про наявність на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповіді на запит на отримання інформації.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Генічеської міської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 04.04.2020 року; зобов`язано Виконавчий комітет Генічеської міської ради розглянути запит ОСОБА_1 від 04.04.2020 року та надати відповідь на запит від 04.04.2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач вказує на те, що протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій з боку відповідача. Порушення прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції і як наслідок погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також це завдало йому страждань, як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок.

Розрахунок моральної шкоди позивач здійснював наступним чином: відповідач повинен був надати відповідь на запит у квітні 2020 року, станом на серпень 2020 року минуло 5 місяців. Кожен місяць його порушеного права на соціальний захист він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати (4723,00 грн. - ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України 2020 рік») таким чином 5 місяців *4723 грн. дорівнює 23615,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути на його користь із Виконавчого комітету Генічеської міської ради моральну шкоду в сумі 23615,00 грн.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року позов задоволено частково та постановлено:

Стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема: в п. 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації», зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкоди наявна та констатується судом.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано всю сукупність характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей, позбавлення його можливості їх реалізації (права на отримання земельної ділянки), ступеня вини відповідача, а також з урахуванням інших обставин, які маються істотне значення, а саме що він є учасником бойових дій, та в силу законних сподівань на пільгу визначену законодавством на першочергове отримання земельної ділянки на реалізацію цього права і було подано запит на доступ до публічної інформації з метою отримання інформації про вільні земельні ділянки, які можна використати під будівництво.

Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування моральної шкоди у відповідності до ст. 376 ЦПК України з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт завданої йому Виконавчим комітетом Генічеської міської ради моральної шкоди внаслідок бездіяльності останнього щодо надання відповіді на його запит про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. При цьому, на думку суду, розмір моральної шкоди 23615,00 грн., який просить стягнути позивач, є явно завищеним, наведений позивачем розрахунок, що розрахований за 5 місяців помножених на мінімальну заробітну плату для працездатних осіб станом на 2020 рік, не є доведеним та обґрунтованим і не є співмірним. Суд вважає, що відшкодування моральних збитків повинно бути визначено у грошовому виразі в розмірі 1000,00 грн, що на думку суду є справедливим та співмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували більший розмір моральної шкоди, позивачем до суду не надано.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 17.04.2019 року /а.с. 15/.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року по справі №520/5479/2020 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Генічеської міської ради Генічеського району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Генічеської міської ради щодо ненадання відповіді за запитом ОСОБА_1 від 04.04.2020 року; зобов`язано Виконавчий комітет Генічеської міської ради розглянути запит від 04.04.2020 року та надати відповідь на запит від 04.04.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. В решті вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 /а.с.16-21/.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особи на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку визначеному законом.

Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення порушених прав, зокрема шляхом надання відповіді на запит.

За наявності порушення прав, зокрема протиправної бездіяльності відповідача, щодо ненадання відповіді на запит, що встановлено іншим преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі, в даному випадку рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року, згідно з частиною 4 статті 81 ЦПК не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди здійснюється в порядку визначеному законом.

У постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714 цс 19) від 01 вересня 2020 року зазначено наступне.

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). Наведений правовий висновок вже був висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є мешканцем м. Черкас, учасником бойових дій, інших відомостей (окрім вищенаведеного рішення суду адміністративної юрисдикції), які могли б бути враховані судом при оцінці визначення розміру моральної шкоди, не надав. Судам першої та апеляційної інстанції подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як зазначено у постанові Верховного суду від 24 липня 2020 року по справі № 818/607/18, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Розмір моральної шкоди в розмірі 23615,00 грн, заявлений позивачем у позові, з урахуванням встановлених судом обставин, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є недоведеним у такому розмірі.

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин справи, принципів розумності, співмірності та справедливості зробив обґрунтований висновок про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Недайборщ проти Російської Федерації", рішення судів першої інстанції в аналогічних справах, оскільки судом у повній мірі при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано і положення національного законодавства, і практику Європейського Суду з прав людини. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому суд не може враховувати наведені позивачем судові рішення судів першої інстанції.

Також слід відхилити й посилання скаржника на неврахування судом характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, позбавлення його можливості їх реалізації (права на отримання земельної ділянки), ступеня вини відповідача, а також інших обставин, що мають істотне значення, а саме, що він є учасником бойових дій та в силу законних сподівань на пільгу визначену законодавством на першочергове отримання земельної ділянки- на реалізацію цього права і було подано запит, за вищенаведених підстав. При цьому апеляційний суд враховує те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції врахував обставини, які мають суттєве значення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки та дотримався вимог розумності і справедливості.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає за винятком випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Суддя І.В. Склярська