Номер провадження: 22-ц/813/3096/21
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Маркарової С.В., повний текст ухвали виготовлений 17 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Одеська міська рада, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рогатін В.О. про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрацій права власності.

Одночасно ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просиланакласти арештна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. Б, гараж літ. Д, огорожа №1,2.

В обґрунтування вимог заяви позивач зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення її вимог, оскільки відповідач ОСОБА_1 може відчужити спірне майно.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року заява ОСОБА_2 задоволена.

Накладений арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою 40,4 (житловий будинок А, сарай літ. Б, гараж літ. Д, огорожа №1,2), який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність накладення арешту, оскільки не мотивував, яким чином імовірне рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації впливатиме на права та обов`язки позивача.

Відзиву від учасників справи до суду надано не було.

Сторони про розгляд справи на 03 лютого 2021 року були сповіщені належним чином (а.с. 48-54).

До суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи, також від адвоката Попова М.С., представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 55-58, 73-76).

Колегія суддів вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності сторін, приймає до уваги, що будь-яких клопотань про відкладання розгляду справи від сторін до суду не надходило.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи,та від яких не надійшли клопотання відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (04 лютого 2021року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України,суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Одеська міська рада, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рогатін В.О. про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрацій права власності, в якому просила:

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа № 1,2;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа №1,2, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 №2091 від 21.12.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа №1,2, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 №2092 від 22.12.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О.;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа № 1,2, номер запису про право власності: 24091631 від21.12.2017 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа № 1,2, номер запису про право власності: 24101836 від22.12.2017 року;

- стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по справі.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2016 року, ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,9 кв.м.

На підставі довідки від 29.03.2017 року № 143-17, складеної ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», встановлено, що під час складання технічного паспорту від 06.02.2017року на об`єкт нерухомого майна, інженером з інвентаризації нерухомого майна була допущена помилка, а саме в характеристиці приміщень вказані зайві літери: літня кухня «Б», вбиральня літ. «В» та невірно вказана адреса. За таких обставин вірними слід вважати наступні дані та складові частини об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. «А», загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», огорожа № 1-2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що відображено в технічному паспорті від 29.03.2017 року.

В результаті, 22.12.2017 року на підставі нотаріально посвідчених договорів № 2091 від

21.12.2017 року та 2092 від 22.12.2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О., ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа № 1,2.

Позивачка вважає, що ОСОБА_3 купивши квартиру площею 29,9 кв.м. безпідставно заволодів площею 26,6 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа № 1,2, які є комунальною власністю Одеської міської ради.

Оскільки, зазначений виділ квартири АДРЕСА_3 , який супроводжений заволодінням комунальним майном, порушує її права та інтереси, так як в зв`язку з таким виділом не відбувся перерахунок часток в праві спільної власності позивача всупереч п. 3.1. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», огорожа № 1,2, які є комунальною власністю Одеської міської ради, звернулася до суду з зазначеним позовом.

Одночасно ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арештна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., сарай літ. Б, гараж літ. Д, огорожа №1,2.

При цьому, ОСОБА_2 зазначила, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою 40,4 (житловий будинок А, сарай літ. Б, гараж літ Д, огорожа №1,2) від 21.12.2017 року, 22.12.2017 року, скасування державної реєстрації права власності, тому звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Судом вірно зазначено, що між сторонами по справі виник спір щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які є предметом спору у вказаній справі, у зв`язку з чим наклав арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою 40,4 (житловий будинок А, сарай літ. Б, гараж літ. Д, огорожа №1,2), який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

На підставі викладених обставин, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, а також враховуючи доведеність обґрунтованості доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову існує відчуження спірного майна на користь третіх осіб, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, а заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність накладення арешту, оскільки не мотивував, яким чином імовірне рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації впливатиме на права та обов`язки позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскількивимоги забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, а суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, на законних підставах задовольнив заяву та забезпечив позов шляхомнакладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою 40,4 (житловий будинок А, сарай літ. Б, гараж літ. Д, огорожа №1,2), який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 лютого 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.Г. Ващенко

______________________________________ С.М. Сегеда