Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 2-1540/10
Провадження № 6/723/2847/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі

головуючого судді Бужора В. Т.

при секретарі Петреску.Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Брайт інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгроуп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник - ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення по цивільній справі № 2-1540/10.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 30858,23 гривень, а також судові витрати в сумі 428,23 гривні.

На підставі рішення суду, видано виконавчий лист, відповідно до якого стягувачем є ПАТ «Комерційний банк «Надра», а боржником ОСОБА_3 .

05 серпня 2020 року між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра») та ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «КомерційнийБанк«Надра» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № ZZZ624796 від 02 серпня 2007 року.

30 вересня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» і ТзОВ «БрайтІнвестмент» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank_01, відповідно до умов якого до ТзОВ «БрайтІнвестмент» перейшло право вимоги за кредитним договором № ZZZ624796 від 02 серпня 2007 року.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТзОВ «Брайт Інвестмент» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником.

В матеріалах кредитної справи №274/РП/39/2007-980 було встановлено наявність оригіналу виконавчого листа.

Згідно із ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Причини пропуску строків для подачі виконавчого листа по справі №2-1540/10 до виконання є поважними, оскільки ТОВ «Брайт Інвестмент», не могло раніше знати про дану обставину, так як ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило право вимоги разом з усіма додатками до нього (в т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами) про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами, лише 30.09.2020 року. вказані обставини унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначений законом та судом строк.

Заявник просить замінити сторону стягувача з ВАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», у виконавчому листі по цивільній справі №2-1540-/10, виданого на підставі рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , та поновити строки пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Заявник свого представника у судове засідання не направив, по заявлених вимогах просив розглянути справу без участі заявника, вимоги підтримують у повному обсязі.

Предствник заінтересованої особи ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву у якій заперечував проти задоволення заявлених вимог, посилаючись не те що вважає причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання заявником неповажними та, що заявник набув втрачене право вимоги до боржника. Також у заяві просив справу розглядати без його участі та участі його довірителя.

Боржник ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгроуп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви.

Суд, перевіривши матеріали заяви, цивільної справи, вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальність «Брайт інвестмент» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення, не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 129, 129 (1) Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13зазначено, що «за змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги».

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постанові від 03 листопада 2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України(пункти 74 та 75 постанови).

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій господарського процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах. Якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми. У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису. Здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії господарського процесу не є можливою (пункти 6.19-6.22, 6.28).

Отже, у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20); здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128); у разі закінчення виконавчого провадження особа може заявити про заміну стягувача у справі, лише ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу (скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження), в межах якої будуть досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах (пункти 6.19, 6.28 постанови від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20)).

У постановах від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2010 року по цивільній справі №2-1540/2010 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 30858,23 гривень боргу, а також судові витрати в сумі 428,23 гривні.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 08 січня 2011 року видано виконавчий лист №2-1540/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 30858,23 гривень, а також судові витрати в сумі 428,23 гривні.

Закон України«Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого документа, передбачав, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

Указаний закон втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно з пунктами 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст.81ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 2-1540/10, виданий Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 08 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 30858,23 гривень боргу, а також судові витрати в сумі 428,23 гривні солідарно, повернутий у квітні 2014 року (а.с.22-23).

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого документа, виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання протягом одного року, тобто до квітня 2015 року.

Матеріали справи не містять доказів, що ПАТ КБ «Надра» пред`явив повторно виконавчий лист до виконання або йому було поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчого листа на виконання рішення суду від 28 грудня 2010 року сплив ще до придбання 30 вересня 2020 року ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги до ОСОБА_1 у даній справі.

З огляду на сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у квітні201 5року на момент укладення договору між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра`та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» від 05 серпня 2020 року №GL48N718070_ blank_01 про відступлення прав вимоги, договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» від 30 вересня 2020 року №GL48N718070 blank 01 про відступлення права вимоги, відсутня дійсна вимога, яка могла бути передана новому кредитору.

Суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання, що в свою чергу виключає наявність підстав для задоволення заяви в цій частині.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Отже, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Враховуючи на встановлені у справі обставини спливу строку для пред`явлення виконавчого листа №2-1540, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 08 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 30858,23 гривень боргу, а також судові витрати в сумі 428,23 гривні солідарно до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача з порушення норм процесуального права.

Посилання заявника на ту обставину, що причинами пропуску строків для подачі виконавчих листів №2-1540/10 до виконання є поважними, оскільки відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 року №356 прийнято рішення від 05.06.2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», що свідчить про фактичну неможливість ПАТ «КБ «Надра» вчиняти дії щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд вважає необґрунтованими, так як виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 був пред`явлений до виконання у визначені законом строки, а рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» було прийнято 4 червня 2015 року вже після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з викладене суд вважає, що у задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити.

Керуючись ст. 81, 83, 442, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Брайт інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгроуп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник - ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького Апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: