Справа № 461/833/21
Провадження № 2/461/796/21
УХВАЛА

04.02.2021 року, суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк», в якій позивач просить суд визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що між нею та акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис у зв`язку з боргом за кредитним договором. 21 січня 2021 року, приватним нотаріусом виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №64232448. Позивач зазначає, що під час його здійснення нотаріусом не було перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису.

03 лютого 2021 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є підстави вважати, що в разі не забезпечення позову - всі грошові кошти відповідачем буде списано з банківських рахунків позивача в рахунок погашення заборгованості на підставі виконавчого напису до кінця судового процесу.

Розгляд заяви здійснено судом в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, встановленням заборони вчиняти певні дії.

Проаналізувавши документи, додані до позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що несвоєчасне забезпечення позову дасть відповідачу можливість безперешкодно стягувати грошові кошти з її банківських рахунків, а відтак невжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса призведе до ініціювання нового судового процесу (в разі задоволення її позовної заяви) та додаткових витрат для сторони позивача.

З урахуванням викладеного, задоволення клопотання та забезпечення заявленого позову сприятиме належному захисту права у разі встановлення судом факту його порушення відповідачем.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: АТ «Ідея Банк» (, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11).

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (адреса 01001, м. Київ вул. Мала Житомирська, 6/5).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 11 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Л.Д. Фролова