Справа № 314/1876/21
Провадження № 2/314/862/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі головуючий суддя Кононенко І.О. , секретар судового засідання Билименко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням ) викликом сторін цивільну справу №314/1876/21 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Вільнянськ Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ,мешкає АДРЕСА_2 ) , орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області (, адреса Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 4) про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням,

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

представника позивача адвоката Бондаренко Т.В.,

представника відповідача адвоката Силкіної Н.І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла вищезазначена позовна заява про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_4 , в цьому ж приміщенні зареєстровані відповідач(її донька ОСОБА_2 ) та внук (син відповідачки) ОСОБА_5 , проте останні в цьому житлі ніколи не проживали, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть , особистих речей їх не має в квартирі, їм є де мешкати в іншому будинку м. Вільнянськ, залишення за ними права користування цим приміщенням порушує права позивача як власника майна, оскільки позивач має намір продати належну їй квартиру. Позивач підтримав позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, доповнив, що докази свідчать про те, що відповідач по справі ОСОБА_2 та її дитина ОСОБА_6 ніколи не проживали та не проживають у квартирі ОСОБА_1 , до виникнення спору щодо квартири сторони мали доброзичливі відносини, були відсутні перешкоди щодо користування спірною квартирою, у сім`ї відповідача є можливість проживати в іншому приміщенні, посилаючись на судову практику , зокрема постанову Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі 910/10987/18 (де є висновок про те, що державна реєстрація прав не є підставою для набуття права власності, а лише засвідченням вже набутого особою права власності) . Відповідач позов заперечив з тих підстав, що відповідачку вселенно на законних підставах як члена сім`ї власника житла , не проживає у спірному житлі з поважних причин , що зумовлено неприязненими відносинами з почивачем, чого не спростовано позивачем , вона не втрачала зв`язку з спірним житлом оскільки перебуває на обліку в органах соціального захисту та отримує соціальні виплати і медичне обслуговування , навчання лікування дитини прив`язано до місця реєстрації, іншого жилого приміщення для постійного проживання не має, тому з посиланням на судову практику зокрема постанову Верховного Суду від 10.07.2019 року та від 17.06.2020 року у справі 465/7083/13-ц просила у позові відмовити, у судовому засіданні представник відповідача звернув увагу , що з тих підстав за якою звернулася позивач позов не підлягає задоволенню, у відповідача є дві дитини малолітня та неповнолітня , проживати у спірній квартирі неможливо, вона дуже маленька, там проживає її брат з дружиною. Пояснень від третіх осіб до суду не надходило.

Свідок ОСОБА_7 показав суду , що він є батько ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , також він знаходиться у шлюбі з позивачем, ОСОБА_1 , але проживають окремо. Його дочка ОСОБА_2 зараз проживає в квартирі у м. Вільнянск , але в іншій квартирі ніж спірна , оскільки дві сім`ї не можуть ж «существовать», оскільки ОСОБА_8 що проживає там одружений, дитина ОСОБА_9 проживає разом з мамою, про те чи проживає з конкретного часу сказати не може, всі чи не всі особисті речі знаходяться у ОСОБА_2 не знає, власником будинку по АДРЕСА_5 є його покійна мати, спадщина йому заповідалося , не оформлювалася , за заповітом звертався до нотаріуса , по вул. Українська житло належить йому, в ньому проживає тільки він, щодо розпорядження житлом збирається прожити років тридцять, а що буде через десять ніхто не знає , про створення перешкод відповідача власнику у користуванні спірним житлом невідомо.

Свідок ОСОБА_10 показав , що проживає у АДРЕСА_6 працює в ТОВ Агропромінвест слесарем кип, ОСОБА_11 однокласник його знайомий з 1991 року, мати й ОСОБА_8 сестра його знайомі 6-7 років, пізніше почали просто общаться , стосунки між ним (зі свідком) доброзичливі приятельські, з ОСОБА_8 зустрічається декілька разів в неділю, з відповідачем рідко раз на місяць, з позивачем один раз на місяць, з ОСОБА_12 на вулиці пересікаємося , пару раз у ОСОБА_8 вдома пересикалися на ОСОБА_13 , з ОСОБА_2 на вулиці останнім часом, відповідача у квартирі останній раз бачив рік тому може більше, на святі, знає що ОСОБА_2 в спірній квартирі при ньому не проживала , не має відомостей про те , що вона там колись проживала, щодо неприязнених відносин між ними невідомі до часу виникнення спору щодо спірного житла , десь півроку, до цього часу відносини були звичайні нормальні , невідомо про якійсь перешкоди позивача відповідачу , щодо «непускання» до квартири , зміни замків у спірній квартирі невідомо, де наразі проживає відповідач не знає , останнє місце проживання де їх бачив на той стороні міста, в спірній квартирі одна кімната, відповідачка не проявляла ініціативи щодо проживання у спірній квартирі , на фотографіях з весілля свідок також був присутнім , на одному з фото 2018 році ОСОБА_8 женився , відповідачка була присутня , відносини між відповідачкою та позивачем були дружніми не конфліктні, про суперечки з приводу квартири тоді не чув, на іншому фото весілля відповідача 2018 році, місяць різниці, щодо відносин з відповідачем і її батьком є і хороше і погане, як у родичів, від когось чув про те, що батько має намір заповісти майно ОСОБА_2 , чув про те, що у відповідача є де мешкати , в гостях був у них село Антонівка Вільнянський район, останній раз там був роки три назад, відомо місця де проживала відповідачка по АДРЕСА_3 років вісім назад, на ОСОБА_14 у м. Вільнянснька років 5 назад , також на АДРЕСА_5 , останній раз бачив в прошлому році було тепло , може предположить що це було зйомне житло, як мінімум в двух місцях знімала житло, по ОСОБА_15 не впевнений, чому не проживає у спірній квартирі не знає, уточнив, що в прошлому році були якійсь конфлікти , а касаємо нерухомості тільки недавно кілька місяців назад, спірної квартири площу так не скаже, однокімнатна кухня коридор туалет і ванна, відносини між позивачкою і відповідачкою не сильно помінялись відносини , «вражди откровенной» не бачив, чи має у власності житло відповідачка не знає , дружина ОСОБА_16 проживає разом з ОСОБА_8 , пока конфлікт в прошлом году не виник вони общались, неприязні не бачив, останній раз бачив їх на дні народженні більше року тому назад.

Свідок ОСОБА_17 показала суду , що є сусідкою позивачки , працює в терапевтичному відділені лікарні, нормальні відносини зі всіма сторонами, знайомі , ОСОБА_11 переїхав на ОСОБА_13 близько 4 років назад, часто свідок бачиться з ОСОБА_12 щодня, з відповідачем бачиться на вулиці коли вона йде то до ОСОБА_18 то кудись ще , завжди здоровкається, останній раз бачила ОСОБА_2 ,коли ОСОБА_19 йшла в больницю, також декілька місяців назад бачила під час дня народження у ОСОБА_12 , внук приїжджав до бабусі поздравити, дитина ОСОБА_9 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2 . На Ціолковського 8 буває рідко раз в місяць, там не бачила ОСОБА_2 , щодо відносин між сторонами по цій справі мама, позивачка по справі ОСОБА_1 , заходе у гості , допомогає відповідачці ОСОБА_2 , покупає продукти, речі, наприклад були на ринку собирали дитину на «випускний садик» в кінці травня 2021 року, покупала дитині ОСОБА_9 одежу , покупала хлеба на запитання свідка ОСОБА_1 навіщо так багато , ОСОБА_12 говорила що занесе відповідачці, відносини мід сторонами , як мама з дочкою , про якійсь конфлікти знає що були, сімейні трошки відомо, що із-за зятя , на протязі року може й більше, ці конфлікти були , щодо ж проживання у спірній квартирі конфліктів не було, не відомо чи проявляла ініціативу відповідачка щодо проживання у спірній квартирі , хто сплачує за спірну квартиру невідомо , де зараз мешкає ОСОБА_2 зі слів позивачки знає, знає про намір позивача продати квартиру , про домовленість щодо проживання у спірній квартирі ОСОБА_1 завжди говорила на протязі 10 років про те , що цю квартиру залишить ОСОБА_4 . Як дитину прописали так й стало відомо про реєстрацію відповідача і ОСОБА_20 у спірній квартирі , приблизно після народження дитини , чому так відбулося не знає, чи відомо що ОСОБА_2 знімала житло відомо зі слів ОСОБА_12 , з ОСОБА_21 до ОСОБА_22 коли приїхали житло біля інтернату знімали, зараз мама знайшла більш дешевше житло , можливості проживати у спірній квартирі немає вона дуже маленька для двох, там проживає ОСОБА_8 і ОСОБА_19 (жінка його), відносини між ними та відповідачем на даний момент не знає, рік назад відносини були нормальні, ходили в гості всій сімєю , ОСОБА_19 (відповідач ) ходила в гості до ОСОБА_4 , щодо правових підстав для проживання в інших приміщеннях не знає , за усною домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мама залишає сину на ОСОБА_13 житло , а батько дочері на ОСОБА_23 . На вул. Канарєєва відповідачка проживала декілька років тому назад ще ОСОБА_9 не було. Після Антонівки де проживали у них був і є будиночок, остався по спадщині знає зі слів позивача, після повернулися до Вільнянську , біля інтернату було дорого платить , останню квартиру знайшла її мати там краще.

Свідок ОСОБА_24 показала,що працює продавцем на ринку, сторони є родичами, з відповідачкою відмінні відносини, остання є її невісткою, раз на тиждень з позивачем зустрічалися зараз рідше раз на пару місяців , останній раз бачилися в тому році на свята , з відповідачкою зустрічаються часто щодня , з ОСОБА_8 також частенько є сусідами по АДРЕСА_6 , з відповідачем ходять в гості на найомне житло яке знайшла мама відповідачки на Калініна 1, їх пустили в той дом родичі хозяина дому який помер , відповідач платять за світло , газ , близько року там живуть, також один раз свідок бачив родича померлого власника, який приїде подивиться все провіре та поїде, місяць назад до відповідачки приходила позивачка у зв`язку із днем народження внучки зі слів інших, рік тому бачила безпосередньо разом позивачку і відповідачку рік назад, відносини між якими були різні, коли були і сварки, із-за житла в останній час , на ринку люди їй сказали про житло близько місяця назад, у ОСОБА_20 ключа від спірної квартири не було, за 16 років в спірній квартирі не проживала,особистих речей там не має, на новий рік приходили й уходили, причиною не проживання вважає , що ОСОБА_25 десь надо було жити, відповідачка не має ніякого житла, дочка відповідачки прописана у АДРЕСА_7 , по прописці батька, зразу після народження, був скандал, що ОСОБА_26 (відповідачці) не дано добро на прописку дочки по прописці матері, у Антонівки будинок їх (свідка) батьків , батько прописаний як член сім`ї, там проживала приблизно у 2014-2015 році, зараз там проживає мати свідка яка й до цього там також проживала , причиною переїзду вважає що немає роботи достойної , щоб утримувати дітей , будинок не оформлений , щодо усної домовленості про добровільного зняття з реєстрації між сторонами за гроші не знає, за такі гроші житло не купиш, щодо отримання у спадщину майна ОСОБА_27 , до спадщини йому надійшло але оформити не може, не має документів на дім , на землю свідок отримав свідоцтво , заяву ОСОБА_28 (брат свідка) про прийняття спадщини писав, свідоцтво йому не видавалося, спадкодавець ОСОБА_29 рік народження не пам`ятає , в 2015 році померла, власниця спірною квартири вирішила , що сину нужніше ця квартира, а ОСОБА_30 хай їде в село, до батька. , у 2018 році чула від позивача домовленість про те, що батьки ОСОБА_20 «требували» щоб «тетя» ОСОБА_31 виписала ОСОБА_32 , щоб її прописали в село до чоловіка.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного .

Згідно відповіді Вільнянської міської ради від 22.10.2021 року № 02-02-07/4986 за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 09.03.2006 року, а ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 про реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис 260) з 04.12.2014 року.

Згідно відповіді від 12.05.2021 року №560/21.3-26 (а.с.34) зареєстровано 02.12.2014 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис 260.

Так, власником квартири АДРЕСА_4 є позивач , який отримала зазначений у власність за спадкуванням за заповітом , що підтверджується зокрема витягом про реєстрацію права власності від 19.01.2005 року, свідоцтвом про право на спадщину № 3012 від 16.09.2004 року виданого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори, інформаційною довідкою 255228238 від 03.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 8-12) при цьому родичі позивача її донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та внук , син відповідачки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані відповідно з 09.03.2006 року та з 04.12.2014 року за місцем спірної квартири, але з часу їх реєстрації не проживали за цією адресою, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 27.04.2021 року згідно якого ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_3 , зі своєю сім`єю чоловіком ОСОБА_33 , сином й донькою , а також показаннями свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_24 . При цьому суд враховує й ту обставину, що донька позивачки ОСОБА_34 ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво серія НОМЕР_4 виданого 01.07.2020 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро) зареєстрована з 25.09.2020 року за адресою АДРЕСА_7 , щодо її реєстрації з 20.10.2021 року згідно наданої довідки від 20.10.21 за адресою спірної квартири, то суд не приймає її до уваги оскільки ця реєстрація зроблена 20.10.2021 року тобто під час вирішення судового спору.

У п. 36 рішення від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція житла за змістом ст. 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановлено у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків із конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.1995, пункт 63).

У п. 44 рішення від 02.12.2010 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 10 Житлового Кодексу УРСР громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

За змістом ст. 6,9,10, Житлового Кодексу УРСР користувач житлового будинку зобов`язаний використовувати житлове приміщення за призначенням, тобто для проживання громадян не допускаючи безгосподарного поводження з ним.

За змістом роз`яснень наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Аналіз чинного законодавства свідчить , що реєстрація місця проживання , ведення спільного господарства , відсутність чи наявність особи за місцем спірного приміщення самі по собі не є обов`язковими умовами для визнання наявності чи відсутності права користування житлом та для визнання членом сім`ї власника житлового приміщення, так само і не можуть свідчити про припинення сімейних відносин, дані обставини мають оцінюватися в сукупності з іншими доказами.

При цьому за змістом роз`яснень наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Крім того, суд вважає, що відсутність у громадянина, який добровільно виїхав з житлового приміщення в інше місце проживання, в новому місці проживання формальних прав користування таким новим житловим приміщенням, права власності на нього , ордер , договір найму тощо саме по собі не може бути підставою для визнання відсутності цього громадянина тимчасовим та для визнання відсутності з поважних причин, як вважала відповідач , оскільки за змістом норм цивільного та житлового законодавства фізичні особи в своїх інтересах здійснюють належні їм житлові права, при цьому враховуючи вищезазначене намір громадянина відмовитися від користування житловим приміщенням підтверджується різними доказами, в тому числі і певними діями, які в сукупності свідчать про таке волевиявлення. Так відповідач та її син які є родичами до позивача, не проживають за цією адресою з часу їх реєстрації й фактично здійснювали свої житлові права за іншими місцями мешкання які були по суті постійним, що підтверджується як поясненнями самої відповідачки так і узгоджуються із письмовими доказами , зокрема актами обстеження житлово-побутових умов заявника від 03.06.2016 року , згідно яких ОСОБА_35 з 2010 року проживає по АДРЕСА_5 разом із сином ОСОБА_9 у будинку свого батька ОСОБА_7 , та узгоджуються з показаннями свідків, у тому числі ОСОБА_7 , при цьому належних та допустимих доказів щодо того, що за такий великий проміжок часу проживання в інших місцях відповідач із дитиною покинули спірне приміщення тимчасово, з поважних причин, не добровільно з підстав неприязнених відносин сторонами не надано, так само як й не надано доказів того, що між сторонами були взагалі якійсь спори з приводу користування житловим приміщенням , вселення до нього тощо до моменту поставлення питання про здійснення відчуження спірного житлового приміщення, при цьому баланс інтересів малолітньої та неповнолітньої дитини відповідача у збереженні житла та інтересами власниками збережено, оскільки з матеріалів цивільної справи , у тому числі копії спадкової справи 407/2015 вбачається , що останні у спірному житлі ніколи тривалий час не проживали, мають інше постійне місце проживання та забезпеченні житлом в якому проживають їх батьки , доказів того, що відповідач по справі сплачує витрати на утримання спірного житла , ремонт майна та інші обов`язкові платежі , вчиняли дії щодо користування спірним приміщенням саме як житлом не встановлено ( навпаки згідно наданих квитанцій а.с. 93-103 ,утримання спірною квартири здійснюється за рахунок позивача та третьої особи ОСОБА_4 ) та відсутній триваючий зв`язок ОСОБА_2 та її сина із спірним приміщенням саме як із житлом (з метою проживання у ньому), що є достатньою підставою для того, щоб вважати , що спірне житло не є належним відповідачу ОСОБА_2 та її сину в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому визнання відповідача та її сина такими що втратили право користування житловим приміщенням є виправданим втручанням у приватну сферу особи, та не є порушенням їх прав на повагу до житла, що свідчить про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Посилання відповідача про відсутність правових підстав користування іншим ніж спірне житло суд не бере до уваги , оскільки як зазначалося вище відсутність у громадянина, який добровільно виїхав з житлового приміщення в інше місце проживання, в новому місці проживання формальних прав користування таким новим житловим приміщенням, права власності на нього , тощо саме по собі не може бути підставою для визнання відсутності цього громадянина з поважних причин.

Посилання відповідача на судову практику зокрема постанову Верховного Суду від 10.07.2019 року та від 17.06.2020 року у справі 465/7083/13-ц суд не приймає до уваги, оскільки останні прийняті за різних обставин справи.

Доводи відповідача щодо того що квартира маленька й там проживати неможливо оскільки там проживає брат відповідачки з дружиною не приймаються до уваги, оскільки не спростовують того, що відповідачка не проживала у спірній квартирі , належних доказів такого наміру проживання суду не надано, крім того відповідачка самостійно здійснює свої житлові права, була обізнана про таке проживання зі сторони брата ОСОБА_4 та його дружини , самостійно здійснивши вибір щодо постійного проживання в інших місцях, ніж спірна квартира. Доводи відповідача щодо наявності обліку та привязки відповідача та її сина за місцем реєстрації суд не сприймає, оскільки як зазначалося вище сама по собі реєстрація місця проживання не може свідчити про наявність права користування житлом, суд оцінює докази у сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 втратили право на користування спірним житловим приміщенням, розташованим за вищевказаною адресою, оскільки таке зберігання чинить перешкоди для реалізації прав власника, судові витрати, враховуючи заяву позивача , у виді судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача у сумі 908 грн. керуючись ст.12,81, 82, 263, 265, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Вільнянськ Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ,мешкає АДРЕСА_2 ) , орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області (, адреса Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 4) про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими , що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Вільнянськ Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень00коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Іван Олександрович Кононенко

01.12.2021