Справа № 699/543/20
Номер провадження 6/699/43/21
УХВАЛА

щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

01.12.2021 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області подання державного виконавця Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полякової Г.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло подання державного виконавця Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полякової Г.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням суду від 24.12.2020 по цивільній справі № 699/543/20.

Вказане подання мотивоване тим, що на виконанні у Корсунь-Шевченківському ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 64760494, яке відкрито 10.03.2021 на підставі виконавчого листа № 699/543/20, виданого 10.02.2021 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «ІСТОК» заборгованості за договором про споживчий кредит № ДКЖ-1430 від 30.03.2020.

Після відкриття виконавчого провадження у ході провадження виконавчих дій державним виконавцем вжито заходів до виявлення майна, доходів боржника, встановлення його місця роботи та 10.03.2021 винесено постанови про арешт коштів та майна боржника; 13.07.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Крім того, 18.03.2021 державним виконавцем здійснено виїзд за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , однак провести виконавчі дії виявилося неможливим, у зв`язку з відсутністю боржника. Оскільки останнього вдома не було, вхідні двері були зачинені, державним виконавцем складено відповідний акт та залишено за місцем проживання боржника виклик, однак ОСОБА_1 до відділу ДВС не з`явився.

Відповідно до змісту вказаного подання державний виконавець просив провести розгляд справи без його участі, однак за участю боржника та стягувача.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З огляду на вказане, ураховуючи позицію державного виконавця щодо небажання брати участь у розгляді поданого нею подання, суд розглядає подання без повідомлення сторін виконавчого провадження, на підставі наданих матеріалів та межах заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлена вимога, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 10.02.2021 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «ІСТОК» заборгованості за договором про споживчий кредит від 30.03.2020 № ДКЖ-1430 станом на 30.06.2020 у розмірі 41184,63 грн.

Постановою державного виконавця Корсунь-Шевченківського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Полякової Г.Р. від 10.03.2021 на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 64760494, у якому боржником вказано ОСОБА_1 , а стягувачем Кредитну спілку «ІСТОК».

10.03.2021 ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 направлено виклик державного виконавця.

Постановами державного виконавця від 10.03.2021 накладено арешт на кошти та майно боржника. Постановою від 13.07.2021 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до матеріалів, долучених до подання, на адресу ОСОБА_1 , яка вказана у виконавчому листі АДРЕСА_1 , державним виконавцем 10.03.2021 надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження (вих. № 2969), що підтверджується копіями списку згрупованих рекомендованих поштових відправлень та фіскального чеку ЦВПЗ Корсунь-Шевченківський 2 ЧД АТ «Укрпошта» від 12.03.2021.

До подання також долучено копію акта державного виконавця від 18.03.2021, відповідно до змісту якого останнім 18.03.2021 здійснено виїзд за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , однак боржника за місцем проживання не було, вхідні двері були зачинені, державним виконавцем залишено за місцем проживання боржника виклик до відділу ДВС.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі Закон) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору, може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з частинами 2, 4 ст. 6 цього Закону, громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

У той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 11.09.1997, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема, щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Слід також зазначити, що право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

На переконання суду обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, в розумінні положення ст. 12 ЦПК України, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Окрім того, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон, державний виконавець не надав доказів того, що боржник бажає та має реальну можливість виїхати за межі України.

Навпаки, згідно з матеріалами справи у Державній прикордонній службі України відсутні дані щодо перетину боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 державного кордону у період з 10.03.2021 до 20.10.2021, що підтверджується відповіддю на запит від 20.10.2021 № 119113274.

Відповідно до змісту частин 1-3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Водночас, положеннями частин 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Суд враховує, що конституційні та міжнародно-правові гарантії свободи пересування не поширюються на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. При цьому законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. Під час здійснення виконавчого провадження обмеження права особи на виїзд слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, у тому числі, покладеного на неї рішенням посадової особи, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому питання про обмеження права вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, з вище викладеного вбачається, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі встановлення факту ухилення боржника від виконання, покладених на нього відповідним рішенням зобов`язань.

Відповідно до змісту ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції з особою ведеться за адресою її зареєстрованого місця проживання.

Водночас, суд критично оцінює доводи державного виконавця про обізнаність боржника ОСОБА_1 щодо наявності виконавчого провадження про стягнення з нього на користь Кредитної спілки «ІСТОК» заборгованості за договором у розмірі 43286,63 грн., оскільки у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на яку надсилалися постанова та виклик державного виконавця.

Разом з тим, державним виконавцем долучено до подання копія виклику державного виконавця, якою зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до відділу ДВС, та докази її направлення боржнику. Однак, до матеріалів справи не долучено відомостей, що такі відправлення були фактично отримані боржником. Згідно з інформацією про відстеження вручення поштового відправлення № 476, відсутні дані щодо вказаного відправлення.

До подання долучено акт, складений за результатами виїзду державного виконавця за місцем проживання ОСОБА_1 адресою: АДРЕСА_1 , однак, в порушення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», вказаний акт складено без участі понятих.

Крім того, до подання не долучено доказів того чи вживалися заходи щодо застосування до боржника приводу у зв`язку з ухиленням від явки за викликом державного виконавця у порядку, передбаченому п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, матеріали подання не містять достатніх доказів того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання зобов`язання, а також про те, що він взагалі обізнаний про відкриття вказаного виконавчого провадження.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 7, 247, 258-261, 353-354, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полякової Г.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Копію ухвали надіслати державному виконавцю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 01.12.2021.

СуддяЛітвінова Г. М.