Справа № 308/1212/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Лецак Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , вернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач: ОСОБА_2 .

Заяву мотивує тим, що 13.01.2021 р. Виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення № 16 про надання дозволів на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримання грошової компенсації виданого гр. ОСОБА_3 . Вказане рішення, вважає незаконним та таким, що грубо порушує її права та інтереси, зокрема, право на житло та право власності, в межах встановлених строків для оскарження, нею подано заяву до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2020 р. про визнання незаконним та скасування вищезазначеного рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.01.2020 р.

Разом із тим, заявник зазначає, що 11.10.1975 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 654 від 11.10.1975 р. (свідоцтво про шлюб додається, серія НОМЕР_1 ). В даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 . Прізвище доньки неодноразово змінювалося у зв`язку з укладенням останньою шлюбів - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

При цьому в заяві вказано, що з часу укладення шлюбу, тобто з жовтня 1975 р., постійним місцем проживання заявника став будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується копією домової книги з зазначенням дати реєстрації 14.05.1976 р., відміткою штампа про реєстрацію відділу внутрішніх справ міста Ужгород в паспорті гр. ОСОБА_1 , довідкою про реєстрацію місця проживання особи, довідкою про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб 21.01.2021 р. Її чоловік ОСОБА_3 хворіє з 1989 р., внаслідок побутової травми з приводу перелому правого стегна лікувався в травматологічному відділенні.

Крім того, за твердженням заявника, нею були здійснені значні ремонтні роботи як капітальний ремонт, так і поточний, в будинку, також була побудована та облаштована так звана „літня кухня, повністю зроблена капітальна огорожа та побудовані підсобні приміщення. За твердженням заявника, приблизна загальна вартість ремонтних робіт та прибудов складає суму 600 000 грн. 00 коп. зокрема за рахунок її праці до будинку проведений газ, водопостачання, каналізація, повністю замінений дах, електрика в двох кімнатах, облаштована ванна кімната, санвузол, між кімнатні двері, підлога, стіни тощо.

У заяві також вказано, що донька ОСОБА_8 з ними не проживала, а тому її чоловік ОСОБА_3 був змушений звернутися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 11.05.2018 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (головуючий суддя Шепетко І.О.) прийнято рішення про визнання особи ОСОБА_9 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Як вказано в заяві, що згідно правовстановлюючих документів її чоловік ОСОБА_3 є власником зазначеного будинку.

Заявник вказує на те, що поліпшення майна, яке істотно збільшило його вартість є підставою для поділу такого майна. Тобто за рахунок здійсненних нею поліпшень вартість майна значно збільшилась. Доказом проведення ремонтних робіт і покращень є квитанції про купівлю будівельних матеріалів, які додаються до заяви.

При цьому у заяві вказано, що предметом позову є визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, а саме будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами та право власності на яке на сьогоднішній день зареєстроване за її чоловіком ОСОБА_3 .

При цьому заявник вказує на те, що існування рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 16 про надання дозволів на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримання грошової компенсації виданого гр. ОСОБА_3 від 13.01.2021 р., а також реєстрація правовстановлюючих документів на зазначений вище будинок на ім`я ОСОБА_3 є ризиком, що в любий момент її можуть позбавити як права користування і проживання єдиним житлом, а також визнання і реєстрації права власності на останнє. Відбудеться порушення її прав.

Обгрунтовуючи вказану заяву ОСОБА_1 , посилається на положення ст. ст.149, 150, 151, п. 1 ч.1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч.8 ст. 153 ЦПК України.

З огляду на наведене заявник просить суд: накласти арешт на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_3 , а саме будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, до подання позовної заяви, або у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При прийнятті рішення про вжиття заходів забезпечення позову суди мають надати правильну правову оцінку підставам застосування цих заходів.

Забезпечення позову є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі ст. 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавець таким чином дає особам, які беруть участь у справі, можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

На переконання суду у поданій заяві про забезпечення позову не наведено достатніх підстав вважати, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені. Окрім того, заявником не обґрунтовано, яким чином вжиття судом заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на вказане нерухоме майно, забезпечить реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, а саме про накладення арешту на вказане нерухоме майно, заявником ОСОБА_1 , не доведено, необхідність мети його застосування, та що такий захід необхідний саме для створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд враховує предмет спору, співмірність вимог позивача з заявленими ним заходами забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Згідно прохальної частини заяви, ОСОБА_1 , просить суд: накласти арешт на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_3 , а саме будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому заявник вказує, що зазначений будинок належить її чоловіку ОСОБА_3 ,з яким вона прожила тривалий час, та має намір звернутися до суду із позовною заявою до останнього. Окрім того вказує що предметом майбутнього позову є визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, а саме будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами та право власності на яке на сьогоднішній день зареєстроване за її чоловіком ОСОБА_10 .

При цьому слід зазначити, що згідно доданого витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі станом на 29.08.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину та ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на 14/24 частини нерухомого майна, будинку в АДРЕСА_1 . Актуальної інформації про власності на вказаний будинок станом на час звернення з заявою до суду до поданої заяви не додано.

При цьому, як на підставу необхідності застосування забезпечення позову, заявник вказує, на існування рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 16 про надання дозволів на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримання грошової компенсації виданого гр. ОСОБА_3 від 13.01.2021 р., а також реєстрація правовстановлюючих документів на зазначений вище будинок на ім`я її чоловіка ОСОБА_3 що за її твердженням є ризиком, того що в любий момент її позбавлять як права користування і проживання єдиним житлом, а також визнання і реєстрації права власності на останнє, тобто відбудеться порушення її прав.

Згідно доданої до заяви копії рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.01.2021 р. №16 Про надання дозволів на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримання грошової компенсації, надано дозвіл на посвідчення угод про вчинення правочинів від імені дітей щодо майна, право власності або право користування яким мають діти, визначеним громадянам, однак відомості про таких в рішенні не вказані, з огляду на захист персональних даних.

ОСОБА_1 , стверджує, що її можуть позбавити права користування єдиним житлом, при цьому фактичних доказів наведеному не надає, в заяві не наведено, та в додатку до заяви документально не підтверджено зазначені обставини.

Заявник вказує, що в неї погані стосунки із дочкою ОСОБА_9 , та вона здійснює відносно заявника протиправні дії. Разом із тим, ОСОБА_1 вказує, що має намір звернутися до суду із позовом до свого чоловіка ОСОБА_3 , предметом якого є визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, а саме будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами та право власності на яке на сьогоднішній день зареєстроване за чоловіком ОСОБА_3 .

Яким чином ОСОБА_9 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, зі змісту заяви є не зрозумілим.

Іншого обґрунтування необхідності застосування зазначеного заходу забезпечення позову, окрім уже наведеного заява ОСОБА_1 не містить.

До заяви жодних доказів того що будь-яка особа, в тому числі потенційний відповідач ОСОБА_3 , має намір відчужити вказане житло, заявником не надано. Заявником не вказано, які саме, та конкретно чиї дії спрямованні на вчинення вказаних в заяві на її думку дій.

При цьому, згідно інформації наявної в автоматизованій системі документообігу суду Д-3, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Органу опіки та піклування Служби у справах дітей з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому про визнання незаконним та скасування рішення. Ухвалою суду 21.02.2021 в даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Переконання заявника про те, що через існування рішення Ужгородської міської ради від 13.01.2021 № 16, яке оскаржується в судовому порядку, яке є предметом розгляду в іншій справі, де вже відкрито провадження, є наявність ризику того, що в любий момент заявника позбавлять права користування житлом і проживання в ньому, суд не може розцінювати як належне обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову та як підставу накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна у разі звернення до суду із позовом до свого чоловіка, предметом якого є визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно.

Крім того, зі змісту даної заяви встановлено, що в якості іншої особи, які можуть отримати статус учасника справи, вказано відповідачем ОСОБА_2 . Проте у самій заяві вказано, що заявник має намір звернутися до суду із позовною завою до ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову відсутні, заявником не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення. Позивачем не надано будь-яких належних доказів того, що відповідачем умисно вчиняються дії спрямовані на відчуження майна, не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, в зв`язку з чим суд в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-260, 352 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош