Справа № 496/474/20
Провадження № 2/496/371/21
01 лютого 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Галич О.П.,
секретаря - Ткаченко В.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (реєстрація): АДРЕСА_1 до
відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
відповідач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, -
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно Договору купівлі- продажу від 03 липня 1992 року, зареєстрованого 26 липня 2012 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач. Особистих речей відповідач у квартирі не має. З відповідачем договір найму житлового приміщення не укладався. Крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач, як власник житла змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. На адресу позивача постійно надходять листи про заборгованості по кредитам з вимогами сплатити різні суми коштів. Також, позивачем неодноразово були вжиті заходи стосовно досудового врегулювання даного спору. Неодноразово він намагався поспілкуватись з відповідачем та мирно вирішити питання. Пропонував йому добровільно знятися з реєстраційного обліку, але всі його прохання він ігнорував. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, а саме з 2010 року без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації.
3. Відповідач до суду відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
4. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 23)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2020 року справа була передана судді Галич О.П.
6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 12 лютого 2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання.
7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 27 серпня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 01 лютого 2021 року.
8. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
9. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України - шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
10. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
11. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору купівлі- продажу від 03 липня 1992 року, зареєстрованого 26 липня 2012 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». (а.с. 9-10)
12. У довідці Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області за вих. № 149 від 29 січня 2020 року, зазначено, що ОСОБА_2 , зареєстрований, але не проживає з 2010 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11)
13. З листа від «Credit Kasa» за вих. № 43384978 від 22 січня 2010 року вбачається, що на адресу позивача надходять повідомлення про розшук відповідача - ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що у нього є фінансова заборгованість. (а.с. 14)
14. Факт відсутності відповідача, який зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актами, що складені депутатом Вигодянської сільської ради - Вірним І.Б. З вказаних актів вбачається, що відповідач не проживає за вказаною адресою з 2010 року по теперішній час. (а.с. 12-13)
V. Оцінка Суду.
15. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
16. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
17. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
18. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
19. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).
20. Як встановлено матеріалами справи, позивач є власником квартири, в якому зареєстрований відповідач.
21. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
22. Згідно до ст.167 ЖК України, наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
23. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
24. Стаття 71 ЖК України містить вичерпний перелік випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.
25. Судом встановлено, що відповідач не користується жилим приміщенням з 2010 року, жодних причини поважності відсутності його за вище вказаною адресою не встановлено.
26. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
27. У відповідності з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 р. за № 2, наймач або член його сім`ї втрачає право користування жилим приміщенням якщо він вибув на інше постійне місце проживання.
28. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
29. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
30. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
31. Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
32. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
33. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
34. Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач з 2010 року не проживає в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачем суду не подано.
35. З урахуванням викладеного, досліджених по справі доказів, встановлених обставин справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та позовні вимоги ОСОБА_1 , є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 280-282, 352, 353, 354 ЦПК України, суд -
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Повний текст рішення складено 01 лютого 2021 року.
Суддя О.П. Галич