КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №364/574/20
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3076/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Дмитра Миколайовича на рішення Володарського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року (суддя Ткаченко О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

встановив:

у червні 2020р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка складається з 16 530грн 90коп., витрачених на поминальні обіди, та 11 000грн - на спорудження надгробного пам`ятника, та 500 000грн моральної шкоди, завданої у зв`язку зі смертю сина.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що її син ОСОБА_3 працював в ТОВ «Серго-Трейд» та ІНФОРМАЦІЯ_1 під час роботи отримав травми, внаслідок яких помер.

20 січня 2020 року Володарським районним судом Київської області відповідача було визнано винним у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що призвело до смерті працівника ТОВ «Серго-Трейд» ОСОБА_3 , та засуджено до 5 років обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки.

Позивач стверджувала, що внаслідок винних дій відповідача їй була завдана матеріальна шкода, яка полягає у здійсненні витрат на поминальні обіди та спорудження надгробного пам`ятника у зв`язку зі смертю сина. Також їй була завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких тривалих стражданнях, відчутті болю та не сприйняттям смерті сина, який був для неї підтримкою та гордістю.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11 000грн та моральну шкоду в розмірі 100 000грн, а всього разом 111 000грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кравець Д.М. просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 500 000грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Представник позивача посилається на неврахування судом обставин справи, що загиблий був сином позивача, вона після загибелі сина відчуває невпинний біль, страждання та усвідомлення того, що її рідний син більше ніколи не повернеться.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що вироком суду було встановлено, що його вина виражається у формі необережності, так як ОСОБА_3 самовільно допустив порушення вимог безпеки, у результаті чого отримав травми, що не були сумісні із життям. Також відповідач зазначає, що за власний кошт оплатив поховання потерпілого та поминальний обід, оплатив необхідні ритуальні товари, що свідчить про те, що він є відповідальною особою, він також пережив моральне потрясіння та розуміє почуття матері, однак заявлений позивачем розмір моральної шкоди не враховує принципи розумності та справедливості, і його матеріальний стан.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги через свого представника, у судове зсідання не з`явилася, її представник адвокат Кравець Д.М. направив на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, заява підписана електронним цифровим підписом адвоката (с.с.130-131), тому прийнята колегією суддів до розгляду та задоволена.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору підряду № 12 від 22 грудня 2014р. ОСОБА_3 було прийнято на роботу на посаду різноробочого у ТОВ «Серго-Трейд».

27 грудня 2014 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_3 самовільно ввімкнув розвантажувач, у порушення вимог безпеки сів наверх розвантажувача та почав процес перевантаження сировини, у результаті чого його ліва нога потрапила на ківшовий транспортер, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.

Вироком Володарського районного суду Київської області від 20 січня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що призвело до смерті працівника ТОВ «Серго-Трейд» ОСОБА_3 та засуджено до 5 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організацією та забезпеченням виконання вимог законодавства з охорони праці на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем правил техніки безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою загинув ОСОБА_3 та позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки вона втратила рідну людину, однак, з урахуванням встановлених обставин по справі, досліджених доказів, та виходячи із засад розумності, справедливості, розмір моральної шкоди в 500 000грн є необґрунтованим та завищеним, а тому позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода в сумі 100 000грн, а позовні вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із наданих позивачем доказів.

Рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини

Згідно частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

З копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 24 квітня 1989

року, встановлено, що ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1 (с.с.15).

Врахувавши зазначені норми матеріального права та наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач, вина якого у смерті ОСОБА_3 встановлена вироком суду, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки тощо), а не проста необачність.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої загибеллю її сина.

При визначенні моральної шкоди суд виходив із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, та з урахуванням конкретних обставин справи (грубої необережності потерпілого).

Доводи апеляційної скарги, що судом при визначенні розміру моральної шкоди, не у повній мірі враховані душевні страждання матері, яка втратила сина, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд першої інстанції врахував вказані обставини, а також врахував і вину самого потерпілого у порушенні техніки безпеки, що є підставою для зменшення розміру шкоди.

Інших доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Дмитра Миколайовича залишити без задоволення, рішення Володарського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 4 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк