Постанова

Іменем України

25 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 221/5839/18

провадження № 61-11886св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Волноваська районна державна адміністрація, товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольська птахофабрика», Степнянська сільська рада Волноваського району Донецької області,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року в складі судді Мохова Є. І. та на постанову Донецького апеляційного суду від 08 липня 2020 року в складі колегії суддів Кочегарової Л. М., Пономарьової О. М., Ткаченко Т. Б.,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Волноваської районної державної адміністрації, ТОВ «Маріупольська птахофабрика», Степнянської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 , якому рішенням загальних зборів ТОВ «Маріупольська птахофабрика» від 28 грудня 2000 року вирішено надати земельний і майновий пай як працівнику товариства. Разом з тим голова ТОВ «Маріупольська птахофабрика» на зборах товариства висунув до ОСОБА_2 додаткову вимогу, а саме необхідність пропрацювати на підприємстві не менше трьох років, унаслідок чого ОСОБА_2 був позбавлений права на отримання земельної частки (паю). У подальшому позивачка дізналася, що в списках новоприйнятих членів КСП «Маріупольське», яке було реорганізовано в ТОВ «Маріуопольська птахофабрика», яким надано право на земельну частку (пай), ОСОБА_2 не значиться. Позивачка вважала, що незважаючи на викладені обставини ОСОБА_2 за життя набув право на земельну частку (пай) площею 8,91 умовних кадастрових га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки перебував у трудових відносинах з КСП «Маріупольське» на момент його реорганізації у ТОВ.

З посиланням на те, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , просила суд:

- визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) площею 8,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- зобов`язати ТОВ «Маріупольська птахофабрика» ініціювати проведення загальних зборів та внести члена КСП ОСОБА_2 , не включеного до списку на отримання сертифікатів при його складенні, до вказаного списку, затвердити його та погодити передачу частини земель резервного фонду з постійного користування у колективну власність для надання права на земельну частку (пай);

- зобов`язати Степнянську сільську раду затвердити список громадян-членів КСП, які не були включені до списків на отримання сертифікатів у числі 1 людини ОСОБА_2 , та передати землі резервного фонду відповідної площі у колективну власність для надання права на земельну частку (пай) позивачці як спадкоємцю ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Волноваську районну державну адміністрацію видати позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай) і державний акт на право приватної власності на землю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовлено; в іншій частині провадження в справі закрито, оскільки позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 за життя не набув права власності на земельну частку (пай), що унеможливлює задоволення вимог його спадкоємців про визнання права власності на таке майно в порядку спадкування. В частині вирішення інших позовних вимог про зобов`язання вчинити дії суд першої інстанції вважав, що вони пред`явлені до суб`єктів владних повноважень, а тому підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Донецького апеляційного суду від 08 липня 2020 року апеляційну скаргу представника позивачки задоволено частково, рішення Волноваського районного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року в частині закриття провадження у справі скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії відмовлено; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_2 права на отримання земельної частки (паю), оскільки на час отримання КСП «Маріупольське» державного акту на землю ОСОБА_2 не працював у КСП та не був його членом, а тому не був включений до списків осіб, які мають право на отримання сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Апеляційний суд також установив, що ОСОБА_2 після працевлаштування в КСП не був включений і до додаткових списків новоприйнятих членів КСП, які мають право на отримання земельної частки (паю), а рішення щодо нього ні загальними зборами товариства, ні сільською радою не приймалося. Суд апеляційної інстанції також прийняв до уваги, що за життя ОСОБА_2 своє право на отримання земельної частки (паю) не відшукував, невключення його до додаткових списків не оскаржував. За відсутності у спадкодавця права на отримання земельної ділянки (паю) апеляційний суд зробив висновок про відмову в задоволенні вимог його спадкоємиці про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Разом з тим, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки вони є похідними від цивільного права особи на отримання у власність майна (земельної частки) в порядку спадкування. За встановлених судами обставин колегія суддів відмовила в задоволенні вказаних позовних вимог за їх безпідставністю.

Аргументи учасників справи

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просила їх скасувати як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі .

Касаційна скарга мотивована тим, що спадкодавець ОСОБА_2 був присутнім на загальних зборах товариства під час прийняття рішення про виділення учасникам товариства майнових паїв та земельних часток. При цьому ОСОБА_2 був включений до списку осіб, які мають право на майновий пай, та в подальшому його отримав, однак до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), включений не був, що не відповідає прийнятому на загальних зборах рішенню та положенням Указу Президента України № 1529 від 03 грудня 1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Уважає, що відсутність у спадкодавця сертифіката на право на земельну частку (пай) не свідчить про відсутність у нього такого права, оскільки на момент реорганізації КСП у ТОВ ОСОБА_2 був його членом. Указує, що за життя ОСОБА_2 намагався захистити своє право на отримання земельної частки, звернувшись до Степнянського сільського голови з проханням пояснити причини ненадання земельної частки, однак отримав відмову. Зазначає, що суди не надали належної оцінки наявним у матеріалах справи письмовим доказам та показанням свідків.

У жовтні 2020 року ТОВ «Маріупольська птахофабрика» та Степнянська сільська рада Волноваського району Донецької області подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, у тому числі про закриття провадження в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії.

Відзиви на касаційну скаргу мотивовані тим, що суди зробили правильний висновок про відсутність у ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) з урахуванням того, що на момент отримання КСП державного акта на землю він не був членом підприємства, та про те, що за життя спадкодавець невключення його до додаткових списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), не оскаржував.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 31 квітня 2021 року зазначено, що заявник оскаржує судове рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, вказуючи про неврахування судами висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року в справі № 659/879/17, та недослідження судами зібраних у справі доказів і встановленням фактичних обставин справи на підставі недопустимих доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Степнянської сільської ради від 04 грудня 1996 року передано КСП «Маріупольське» у колективну власність 5406,3 гектарів землі, про що видано Державний акт на право колективної власності на землю від 10 лютого 1997 року серія ДН №035.

З 23 лютого 1999 року до 24 квітня 2000 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з КСП «Маріупольське» на посаді слюсаря трудомістких процесів.

30 червня 2000 року на підставі розпорядження № 133 КСП «Маріупольське» реорганізоване в ТОВ «Маріупольська птахофабрика».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла.

За інформацією архівного відділу Волноваської районної державної адміністрації Донецької області № 16/07-07 від 30 травня 2017 року в документах архівного фонду Степнянської сільської ради щодо рішення сесії від 03 березня 2000 року «Про надання земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства» у списку новоприйнятих членів КСП «Маріупольське» для надання права на земельну частку відсутній запис щодо ОСОБА_2 .

За інформацією архівного відділу Волноваської районної державної адміністрації Донецької області № 30/07-07 від 31 травня 2017 року в документах архівного фонду Степнянської сільської ради в протоколах сесій Степнянської сільської ради за 1999 рік рішення щодо надання земельної ділянки ОСОБА_2 відсутнє.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів не приймає доводи, викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У частині другій статті 14 Конституції України закріплено, що право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства; паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (абзаци 2, 3).

У пункті 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вказано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2021 року в справі № 612/401/19 (провадження № 61-4633св20) зроблено висновок, що: «за змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай)».

У справі, яка переглядається, суди встановили, що:

- КСП «Маріупольське» отримало у колективну власність 5 406,3 га землі на підставі рішення Степнянської сільської ради від 04 грудня 1996 року, у зв`язку з чим видано державний акт на право колективної власності на землю від 10 лютого 1997 року серія ДН №035;

- ОСОБА_2 прийнято на роботу в КСП «Маріупольське» 23 лютого 1999 року, тобто на момент паювання та отримання підприємством державного акта на право власності на землю спадкодавець позивачки не був членом КСП;

- у списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 як такий, що не перебував у трудових відносинах з КСП «Маріупольське, відсутній;

- після прийняття ОСОБА_2 у члени КСП рішення про надання йому земельної частки (паю) не приймалось, у додаткові списки новоприйнятих членів КСП, які мають право на отримання земельної частки (паю), ОСОБА_2 включено не було;

- за життя ОСОБА_2 невключення його до вказаних списків не оскаржував.

За встановлених обставин апеляційний суд зробив правильний висновок про ненабуття ОСОБА_2 за життя права на земельну частку (пай) у КСП «Маріупольське», у зв`язку з чим позов його спадкоємиці про визнання за нею в порядку спадкування права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги з посиланням на безпідставну відмову судів у визнанні за позивачкою права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та встановлених судами обставин у частині набуття ОСОБА_2 за його життя права на земельну частку (пай). Разом з тим, установлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аргументів щодо незаконності судових рішень у частині вирішення позовних вимог про зобов`язання вчинити дії касаційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Вимоги про скасування постанови апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, у тому числі в частині закриття провадження в справі, викладені у відзивах на касаційну скаргу, оцінці Верховним Судом не підлягають, оскільки згідно пункту 3 частини другої статті 395 ЦПК України відзив має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, а не самостійні вимоги інших учасників справи щодо суті спору. Чинним процесуальним законодавством передбачено інший порядок для вирішення порушених відповідачами у відзивах питань, зокрема, шляхом подання касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги з урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2021 року в справі № 612/401/19 (провадження № 61-4633св20), не дають підстав уважати, що постанова апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в нескасованій частині прийняті з недотриманням норм матеріального або процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 08 липня 2020 року та рішення Волноваського районного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року в нескасованій судом апеляційної інстанції частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук