Житомирський апеляційний суд
Категорія 76 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Шевчук А.М.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Шалоти К.В.,

у цивільній справі №296/12634/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними наказу та висновку за результатами перевірки, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до відповідача Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області. Просила скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнати незаконними наказ та висновок за результатами перевірки.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними наказу та висновку за результатами перевірки залишено без розгляду.

У поданій через представника ОСОБА_2 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими, оскільки представник позивача 23.06.2020 року знаходився в Житомирському апеляційному суді по справі 296/2007/10, про що суд було повідомлено завчасно заявою. 17.08.2020 канцелярію суду повідомлено про неможливість його участі в судовому засіданні через самоізоляцію у зв`язку з карантином (інвалід війни 2-ї групи, ліквідатор аварії на ЧАЕС 1-ї категорії). 16.11.2020 у представника стався гіпертонічний криз, а 18.11.2020 направлено заяву на електронну адресу суду з проханням перенести слухання справи через те, що представник знаходиться в групі ризику COVID-19.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник з лютого 2020 року у жодне судове засідання, останні з яких призначалися на 23.06.2020, 18.08.2020 та 18.11.2020, не прибули, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи, що стверджується їх особистими підписами у відповідних повідомленнях про вручення поштових відправлень, правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів жодного разу не скористалися, будь-яких клопотань з цього приводу до суду не подавали. Зважаючи на відсутність у суду обов`язку з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, а також приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи заяви позивача або його представника про розгляд справи за їх відсутності, суд залишив позов без розгляду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.5 ст.223 ЦПК у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

За змістом зазначених вище норм, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної /двічі поспіль/ неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі відкрито згідно ухвали суду від 19.04.2019 та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Після надходження справи №296/12634/18 в провадження судді Шалоти К.В. справа призначалась до розгляду в судові засідання на 20.02.2020, 25.03.2020, 22.04.2020, 18.05.2020, 23.06.2020, 18.08.2020 та 18.11.2020, про що повідомлялися учасники розгляду справи.

Позивач та його представник в жодне судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи, що стверджується їх особистими підписами у відповідних рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень (а.с. 125,132, 141,142).

Так,не прибувши в судове засіданні 23.06.2020, представник позивача подав заяву про перенесення слухання справи на іншу дату, посилаючись на призначення розгляду його апеляційної скарги на вказану дату (а.с.126), однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав.

Не прибувши в судове засідання на 18.08.2020, позивач та його представник жодної причини своєї неявки суду не повідомили (а.с.132). А не прибувши в судове засідання на 18.08.2020, позивач причин своєї неявки суду не повідомила, а її представник ОСОБА_2 надіслав 17.08.2020 на електронну адресу суду заяву про відкладення засідання до закінчення дії карантину щодо короновірусу (а.с. 143).

Залишаючи позов без розгляду судом враховано, що Великою Палатою Верховного Суду висловлено правову позицію у постановах від 18.12.2019 у справі №9901/949/18 (провадження №11-1179заі19) та від 27.05.2020 у справі №9901/11/19 (провадження №11-122заі20) про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі№ 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про достатність законних підстав для залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 367,368,372, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: