УХВАЛА

03 лютого 2021 року

м. Київ

справа №457/742/17

провадження № 61-880ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Трускавецької міської ради, Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради, Публічного акціонерного товариства «Львівтурист» про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, вилучення записів про державну реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Трусквецької міської ради, Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради, ПАТ «Львівтурист» про право власності, вилучення записів про державну реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку набувальної давності.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 28 листопада 2017 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права комунальної власності Територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162,1 кв.м.

Визнано недійсним та скасувати Свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності Територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради на спірну нежитлову будівлю, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 17 січня 2005 року.

Зобов`язано відділ державної реєстрації Трускавецької міської ради вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розділ №9574517 від 17 січня 2005 року, а також розділ №15 та запис про право власності №17020532 від 21 жовтня 2016 року щодо державної реєстрації права власності на спірну нежитлову будівлю за Територіальною громадою м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради.

Визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 листопада 2017 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Для касаційних скарг, поданих після 08 лютого 2020 року, законодавцем встановлений новий порядок подання та підстави звернення особи з касаційною скаргою до суду.

Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України). Положеннями цієї статті передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути зазначені підстави касаційного оскарження.

У даній справі скаржник оскаржує в касаційному порядку судові рішення, право на касаційне оскарження яких передбачене пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга всупереч вимогам статті 392 ЦПК України не містить посилань на те, на якій із підстав, визначених статтею 389 ЦПК України, оскаржуються судові рішення у цій справі, та їх відповідного мотивування.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на положення статті 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд роз`яснює скаржнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Виконання вищенаведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Скаржником не виконано вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Скаржником в касаційній скарзі не зазначено відповідачів Відділ державної реєстрації Трускавецької міської ради та ПАТ «Львівтурист», їх місцезнаходження, а також не надано копії касаційної скарги для вказаних учасників справи.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що не приймав участь в судовому засіданні, копію оскаржуваної постанови отримав засобами поштового зв`язку 02 січня 2021 року, на підставі чого вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст оскаржуваного судового рішення складений 20 листопада 2020 року. Строк касаційного оскарження сплинув 20 грудня 2020 року. Касаційну скаргу подано 12 січня 2021 року, тобто, поза межами строку касаційного оскарження. До касаційної скарги додано копію конверта поштового відправлення та копію супровідного листа Львівського апеляційного суду, з яких не вбачається, коли було надіслано судом та отримано скаржником копію оскаржуваної постанови.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, штриховий кодовий ідентифікатор - штрихова позначка, побудована за певними правилами і призначена для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень. За допомогою штрихового кодового ідентифікатора можлива ідентифікація поштового відправлення через електронний сервіс АТ «Укрпошта» «Трекінг відправлень», а саме: з інформації щодо відстеження поштового відправлення вбачається точна дата отримання скаржником копії оскаржуваної постанови.

Штрихового кодового ідентифікатора надана копія конверта не містить, подані скаржником докази не містять вичерпної інформації про отримання скаржником копії оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд не визнає поважними причини пропуску строку касаційного оскарження, вказані скаржником.

За правилами частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку

З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги будуть застосовані передбачені чинним законодавством процесуальні наслідки.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш