Провадження № 2/760/1282/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В ИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 10 360, 76 гр. заборгованості за Договором № -1 від 17 лютого 2019 року.

Посилається в позові на те, що відповідач відповідно до укладеного договору № -1 від 17 лютого 2019 року отримав кредит у розмірі 3 000, 00 гр. строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 2, 5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Відповідно до ч.2. ст. З Закону України «Про споживче кредитування» укладений Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, з правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.com.ua/uk/about us.

При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і укладений з відповідачем договір є договором приєднання.

Одноразовий ідентифікатор 002054 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався при реєстрації.

Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 30 днів.

Відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Пунктом 4.10 Правил визначено, що датою повернення кредиту, так само як і датою сплати заборгованості, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства.

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 3 000, 00 гр. шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК».

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 25 травня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 10 360, 76 гр., яка складається з:

- 3 000, 00 гр.- заборгованість за кредитом;

-1 350, 00 гр. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 17 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року;

- 6 010, 76 гр. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2019 року по 27 червня 2019 року;

- з урахуванням погашених відповідачем 2 768, 17 гр., з яких 1 489. 24 коп.- сплата заборгованості відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2019 року по 27 червня 2019 року.

Виходячи з цього, невиконання відповівдачем умов договору, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 01 червня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 02 червня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 26 серпня 2020 року.

/ а. с. 70 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

14 вересня 2020 року відповідач подав до суду відзив, яким просить у задоволенні позиву відмовити.

Посилається на те, що позивач звернувся 23 жовтня 2019 року до приватного нотаріуса Гамзатова А.А. для складання виконавчого напису на підставі кредитного договору -1 від 17 лютого 2019 року.

На підставі виконавчого напису позивач звернувся до приватного виконавця Клітченко О.А., та 08 жовтня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 60265802 та винесено ряд постанов.

Після цього він звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

Справа знаходиться на розгляді Солом`янського районного суду м. Києва.

З цього вбачається, що справа з тим самим предметом, та з тих самих підстав вже знаходить на розгляді в суді.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 лютого 2019 року між сторонами був укладений договір позики в електронній формі № -1, відповідно до умов якого відповідачу позивачем був наданий кредит у розмірі 3 000,00 гр.

Відповідно до п. 1.3 Договору позика надається строком на 30 днів до 19 березня 2019 року.

Сукупна вартість позики складає 4 350, 00 гр., з яких: сума кредиту - 3 000,00 гр. та сума процентів до сплати - 1 350, 00 гр.

З розрахунку заборгованості за Договором позики станом на 25 травня 2020 року вбачається, що розмір заборгованості складає 10 360, 76 гр., з яких:

- 3 000, 00 гр.- заборгованість за кредитом;

-1 350, 00 гр. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 17 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року;

- 6 010, 76 гр. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2019 року по 27 червня 2019 року.

Сума заборгованості визначена з урахуванням сплачених відповідачем 2 768, 17 гр., з яких 1 489, 24 гр. були направлені на погашення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2019 року по 27 червня 2019 року.

/ а. с. 19 - 23 /

Як вбачається з повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» 17 лютого 2019 року було проведено видачу займу на суму 3 000,00 гр. через систему прийому платежів на картку клієнта - відповідача ОСОБА_1 .

З даних електронних реєстрів вбачається, що позивач - ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» є юридичною особою, включеною до Державного реєстру фінансових установ 10 лютого 2017 року як фінансова компанія, а тому має право надавати фінансові послуги відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ»» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Про відповідність електронного правочину, підписаного за допомогою одноразового ідентифікатора за домовленість сторін, вимогам закону, висловив свою позицію і Верховний суд у постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19 / провадження № 61-20799 св 19/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору.

Згідно п. 3.3 Договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 Договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад встановлений строк.

У пункті 6 договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 25 травня 2020 року заборгованість складає 10 360, 76 гр., з яких:

- 3 000, 00 гр.- заборгованість за кредитом;

-1 350, 00 гр. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 17 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року;

- 6 010, 76 гр. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2019 року по 27 червня 2019 року;

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, у своєму відзиві обставин, приведених позивачем, не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.

Сам по собі факт оспорювання відповідачем вчиненного за ініціативою позивача Виконавчого напису не є підставою для висновку про наявність спору в межах даної справи і доказів цьому відповідач не наддав.

В свою чергу, надані позивачем докази є достатніми та належними, сумніватися в об`єктивності яких у суду немає підстав.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Крім того, звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача 9 500, 00 гр. витрат на правову допомогу та 3 800, 00 гр.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Адвокатським бюро «Романа Свистовича» 25 лютого 2020 року було укладено Договір № 25/02/2020-01 про надання правової допомоги.

Відповідно до умов вказаного Договору виконавець зобов`язується надавати юридичні послуги за цим Договором, а замовник зобов`язується оплачувати послуги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

З Актів виконаних робіт № 7 від 25 травня 2020 року та № 2 від 07 серпня 2020 року про надання правової допомоги № 25/02/2020-01 від 25 лютого 2020 року вбачається. що сторони обумовили кількість виконаних адвокатським бюро послуг та їх вартість.

/ а.с. 15 - 18, 63 - 64, 79 /

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Вартість витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції сторонами була обумовлена в розмірі 9 500, 00 гр., а в подальшому додатково 3 800, 00 гр. за складання тексту додаткових пояснень.

З п. 4.2. Договору вбачається, що оплата Клієнтом послуг Адвокатського бюро здійснюється у відповідному розмірі (порядку, строки на умовах) визначених у даному Договорі та додаткових угодах до нього (окремо) відповідно до актів виконаних робіт (що складаються за об`єм виконаних робіт, або окремо чи в рамках виконання Додаткової угоди), що є невід`ємним додатком до даного договору, виходячи з розрахунку, зазначеного в акті виконаних робіт.

Звертаючись до суду, надаючи розрахунок витрат на правничу допомогу для стягнення з відповідача, доказів їх сплати позивач суду не надав.

Таким чином, оплата позивачем судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, не є підтвердженою.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 102, 00 гр. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 3,6, 11, 15,16, 202, 205, 207, 525, 526, 549, 610, 612, 622, 625, 626 -629, 638, 641,644, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12,13, 76-81, 133, 137, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 272, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 /адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_3 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ»/ адреса:03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520, / 10 360, 76 гр. боргу та 2 102, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва