Справа № 472/858/19
Провадження №2/472/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

02 лютого 2021 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Ставніченко А.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове заяву представника позивача адвоката Кірюхіна О.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Згідно з повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями зазначену справу 17.09.2020 року було розподілено для розгляду судді Орленко Л.О.

Ухвалою від 01.10.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання.

16 січня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Кірюхіна О.М. від 14.01.2021 року про остаточну зміну предмету позову, по якій просив здійснювати розгляд справи.

В заяві про остаточну зміну предмету позову від 16.01.2021 року представник позивача адвокат Кірюхін О.М. зазначає, що позивач остаточно просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши у власність ОСОБА_1 : нежитлову будівлю складу по АДРЕСА_1 вартістю 1 459 972,00 грн.; транспортні засоби: марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2012 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , з номерним знаком НОМЕР_2 , вартістю 621 500,00 грн.; марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 , варстістю 331 640,00 грн; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 , вартістю 281 270,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у спільній сумісній власності подружжя на майно у сумі 177 799,50 грн.; покласти на ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 47561,40 грн., в тому числі 9605 грн. на оплату судового збору, 10000 грн. на оплату за правничу допомогу; 27956,40 грн. на оплату судових експертиз.

16.01.2021 року до суду від представника позивача адвоката Кірюхіна О.М. надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на транспортні засоби: марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 ; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 , та покласти на ОСОБА_2 судові витрати в сумі 454,00 грн.

Заяву про забезпечення позову обгрунтовано тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, так як відповідач на протязі розгляду справи може здійснити дії щодо відчуження вказаного рухомого майна, що призведе до відсутності майна, за рахунок якого можливе буде виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, на що вказує попередня процесуальна поведінка відповідача, який договорами купівлі-продажу від 07 та 13.08.2019 року здійснив продаж даних автомобілів.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заяву про забезпечення позову та просила її задовольнити з підстав, викладених в заяві, та зокрема зазначила, що відповідачем договорами купівлі-продажу від 07 та 13.08.2019 року вже було відчужено дані транспортні засоби, і після цього знову придбано та зареєстровано за собою. Крім того, позивач ОСОБА_1 підтримала заяву про остаточну зміну предмету позову від 16.01.2021 року.

В підготовчому засіданні представник відповідача адвокат Маркін С.І. заперечував щодо заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвала суду про остаточну зміну предмету позову від 26.01.2021 року ще не набрала законної сили, на дану ухвалу суду подано апеляційну скаргу, а тому неможливо встановити співмірність заявлених заходів забепечення позову позовним вимогам. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 дійсно продав зазначені транспортні засоби, і після розірвання шлюбу придбав їх і оформив за собою право власності, а тому вони більше не є спільним майном подружжя і не можуть бути предметом позову.

В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав думку свого представника.

Заслухавши думки сторін, дослідивши заяву про забезпечення позову, долучені документи, судом встановлено наступне.

Веселинівським районним судом розглядається цивільна справа за поданим до суду 19 червня 2019 рокупозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, предметом розгляду якої є в тому числі поділ спірного рухомого майна: транспортних засобів: марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2012 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , з номерним знаком НОМЕР_2 , вартістю 621 500,00 грн.; марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 , варстістю 331 640,00 грн; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 , вартістю 281 270,00 грн..

Між сторонами наявний спір щодо поділу спільного майна подружжя, оскільки вони не домовилися про поділ цього майна за взаємною згодою.

Представник позивач адвокат Кірюхін О.М. неодноразово подавав заяви про зміну позовних вимог, остання заява про остаточну зміну позовних вимог надійшла до суду 16 січня 2021 року, де зазначено, що позивач просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши у власність ОСОБА_1 : нежитлову будівлю складу по АДРЕСА_1 вартістю 1 459 972,00 грн.; транспортні засоби: марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2012 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , з номерним знаком НОМЕР_2 , вартістю 621 500,00 грн.; марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 , варстістю 331 640,00 грн; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 , вартістю 281 270,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у спільній сумсній власності подружжя на майно у сумі 177 799,50 грн.; покласти на ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 47561,40 грн., в тому числі 9605 грн. на оплату судового збору, 10000 грн. на оплату за правничу допомогу; 27956,40 грн. на оплату судових експертиз.

Під час розгляду позову в суді ОСОБА_2 13 серпня 2019 року здійснив продаж автомобілів марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 ; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 . - (а.с.51-53, 82-86 т.2).

Однак, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів дані спірні транспортні засоби знову зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 станом на 24 липня 2020 року.

26 січня 2021 року судом було постановлено ухвалу про часткову відмову від позову та закриття провадження в частині позовних вимог.

На дану ухвалу 02 лютого 2021 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу.

Проте, суд вважає, що подання апеляційної скарги на ухвалу суду не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки позивачка підтримала позовні вимоги, викладені в заяві від 16 січня 2021 року, та з врахуванням встановлених в ст.153 ЦПК України строків розгляду заяви про забезпечення позову, де зазначено, що таку заяву суд розглядає не пізніше двох днів з дня її надходження.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В своїй заяві представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортні засоби: марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 ; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 , оскільки є реальні підстави вважати, що відповідач може повторно продати спірні автомобілі, так як 07 та 13 серпня 2019 року відповідач під час судового розгляду вже здійснював продаж спірних автомобілів, після чого знову їх переоформив на себе.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 19.06.2019 року подано позовну заяву до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя, до якого входять і автомобілі, на які представник позивача просить накласти арешт з метою забезпечення позову.

Під час розгляду справи транспортні засоби марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , з номерним знаком НОМЕР_4 ; марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , з номерним знаком НОМЕР_6 , були відчужені ОСОБА_2 згідно з договорами купівлі-продажу від 13.08.2019 року, і в подальшому знову відбулося зворотнє переоформлення права власності на ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 24.07.2020 року, відповідно до якого дані транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_2 .

Вказане свідчить про те, що між сторонами дійсно існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, до переліку якого входять і спірні транспортні засоби, що є предметом спору, існує реальна загроза відчуження відповідачем спірних транспортних засобів, оскільки відповідачем вже було вжито заходів щодо продажу спірних автомобілів, тому у разі незабезпечення позову може бути утруднено виконання рішення суду у разі задоволення позову, а саме: може бути відчужено автомобілі, тому захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору та співмірний із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Оскільки предметом спору є поділ майна подружжя, до переліку якого входять і транспортні засоби, на які представник позивача просить накласти арешт, вбачається, що обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на автомобілі, що належать відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд вважає, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а буде обмежуватися лише можливість розпоряджатися ним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву представника позивача про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, в заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні з такою заявою до суду.

З аналізу ст. 141 ЦПК України, яка визначає розподіл судових витрат між сторонами, витрати, що понесені стороною при вирішенні питання про забезпечення позову, підлягають відшкодуванню лише при вирішенні спору по суті. Окремий розгляд цього питання при розгляді заяви про забезпечення позову главою 8 ЦПК та Законом «Про судовий збір» не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача адвоката Кірюхіна О.М. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- марки DAF XF 105.410, 2006 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_4 , зеленого кольору, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , із забороною вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного транспортного засобу;

- марки GENERAL TRAILERS TRAILOR, 2000 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_6 , сірого кольору, з номером кузова (шасі, рами) НОМЕР_5 , із забороною вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного транспортного засобу

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 04 лютого 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко