Справа № 594/1533/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Кушнір Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Борщівської міської ради, третя особа ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить 1/3 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 . Поряд з тим зазначили, що на спадщину після смерті матері, вони претендують як спадкоємці за заповітом, оскільки ще за життя померла зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачам, а також їх рідному брату ОСОБА_3 , який відмовився від прийняття спадщини в користь ОСОБА_1 .

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не можуть.

А тому, просили суд визнати за ними, зокрема, за ОСОБА_1 , право власності на 2/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_2 право власності на 1/9 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, як за спадкоємцями за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачів - адвокат Чир Н.І. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача Борщівської міської ради - Чопик І.К. подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у відсутності представника міської ради, при цьому зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивачів.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Перемишляни Перемишлянського району Львівської області померла мати позивачів ОСОБА_4 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11 вересня 2018 року Перемишлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Факт родинних відносин позивачів з померлою, підтверджується зокрема, копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , відповідно до якого, їй після реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 присвоєно прізвище ОСОБА_6 , та копією про народження позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 .

Поряд з тим встановлено, що за життя померла ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_1 , в рівних частках.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 11 грудня 2015 року, посвідченим секретарем Кривченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованим в реєстрі за № 185.

Після смерті ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 03 жовтня 2018 року подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Гаврищук О.З., а ОСОБА_2 того ж числа подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім того, ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1 . На підставі зазначених заяв, до майна померлої ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу за №227/2018. 05 березня 2019 року позивач ОСОБА_2 подав заяву про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини. 01 серпня 2019 року за заявами позивачів, приватним нотаріусом Гаврищук О.З. на їх ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Крім того, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , входить 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . 12 вересня 2019 року позивачі з приводу видачі їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частину вказаного будинковолодіння звернулися до нотаріуса із відповідними заявами, однак у видачі свідоцтв було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Наведене вбачається з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Гаврищук О.З. №356/02-14 від 12 вересня 2019 року, матеріалів спадкової справи №227/2018, відкритої до майна померлої ОСОБА_4 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були його членами, що стверджено довідкою Кривченської сільської ради №1232 від 12 вересня 2020 року, а також копією по господарської книги Кривченської сільської ради за 1991 - 1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_4 та її сини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Однак, у визначеному законом порядку, за життя, ОСОБА_4 не оформила своє право власності на належну їй частину будинковолодіння.

Згідно витягу з рішення 8 сесії 23 скликання Кривченської сільської ради №40 від 24 грудня 1999 року, ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 72 га, з них 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 47 га для ведення особистого підсобного господарства.

Крім того, виходячи із того, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивача ОСОБА_1 , остання спадкує 2/9 частини спірного будинковолодіння, а позивач ОСОБА_2 спадкує 1/9 його частину.

Згідно рішення Кривченської сільської ради №41 від 24 липня 2020 року «Про уточнення номера житлового будинку», домогосподарству ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що окрім позивачів, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Гаврищук О.З. №356/02-14 від 12 вересня 2019 року, матеріалів спадкової справи №227/2018, відкритої до майна померлої ОСОБА_4 .

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 14 серпня 2019 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 155448 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 2/9 частини житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Перемишляни Перемишлянського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем с.Нивра Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованим в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/9 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Перемишляни Перемишлянського району Львівської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: