01.02.2021 Справа № 337/3748/20
Провадження № 2/337/118/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди від 14.02.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5785 грн. 47 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідачка підтвердила, що підписана нею Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають кредитний договір.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань, станом на 05.08.2020 року, у відповідача виникла заборгованість в сумі 21300 грн. 39 коп., яка складається з наступного: 4749 грн. 14 коп. - заборгованості за кредитом; 5013 грн. 89 коп. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 11537 грн. 36 коп. заборгованості за пенею. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.

15.10.2020 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що з позовними вимогами не згодна, просить у задоволенні позову відмовити, та застосувати до позовних вимог строк позовної давності (а.с. 62-65).

05.11.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 83-89).

23.11.2020 року відповідач надала заперечення на відповідь на відзив та заяву про застосування строків позовної давності (а.с.98-100, 101).

18.12.2020 року від позивача надійшли письмові пояснення (а.с. 109-115).

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, поважну причину не явки суду не повідомила, про розгляд справи була обізнана.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сімонець Є.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просить у задоволенні позову відмовити, застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини.

Судом встановлено, що 04.02.2008 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з заявою для отримання кредиту, банк надав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.13).

14.02.2014 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають кредитний договір, згідно якого банк надає кредит у розмірі 5785 грн. 47 коп. на строк на 24 місяця, з 14.02.2014 року по 29.02.2016 року (а.с. 14).

Позивачем була надана виписка по рахунку ОСОБА_1 , за якою відповідачка має заборгованість по кредитному договору, яка станом на 05.08.2020 року в сумі 21300 грн. 39 коп., яка складається з наступного: 4749 грн. 14 коп. - заборгованості за кредитом; 5013 грн. 89 коп. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 11537 грн. 36 коп. заборгованості за пенею (а.с. 8-10)..

Судом встановлено, та не заперечується відповідачкою ОСОБА_1 , що вона підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а відтак своїм підписом засвідчила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, на підставі якої отримала кредит у розмірі 5785 грн. 47 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але матеріали справи не містять будь-якої інформації щодо строку дії картки, оскільки банком не було надано такі відомості.

Позивачем надана суду виписка з карткового рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що відповідачка не здійснювала платежі за кредитним рахунком (а.с. 8-10).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Генеральною угодою встановлений строк дії кредитного договору з 14.02.2014 року по 29.02.2016 року, і саме з цього часу у Банку виникло право вимоги повернення кредиту.

З відповідним позовом до суду АТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 11.09.2020 року, тобто за межами установленого законом строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності позивач не заявляв, доказів в обґрунтування поважності причин пропуску суду не надав.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову позивачу за спливом строку позовної давності, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення суми заборгованості у сумі 21300 грн. 39 коп. задоволенню не підлягають за пропуском строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.06.2014 року (справа №6-61цс14), від 04.11. 2015 року (справа №6-1926цс15).

У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено судом 05.02.2021 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик