_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5054/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення, яким зняти арешт з автомобіля RENAULT KENGOO, 2004 року виготовлення, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 .

В обґрунтування свого позову посилається на те, що на підставі акту приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про проведені електронні торги він отримав право власності на автомобіль RENAULT KENGOO, 2004 року виготовлення, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вказує, що під час реєстрації в територіальному сервісному центрі № 5141 (м. Київ) вказаного автомобіля він отримав відмову, оскільки на автомобіль накладено арешт Другим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2012 року по справі 1512/1336/2012.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 08.11.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся нележним чином, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Інші сторони по справі у судове засідання також не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Перш за все, суд зауважує, що позивач у судове засідання не з`явився, жодних клопотань про витребування доказів не заявляв, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній вимогами та документами.

Судом встановлено, що 29 липня 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком Валерієм Миколайовичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 520/10280/14-ц, виданого 22.08.2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано Акт приватного виконавця про проведення електронних торгів, який підтверджує виникнення у ОСОБА_1 права власності на придбане з електронних торгів рухоме майно, а саме: легковий автомобіль, марки RENAULT модель KENGOO, державний номер: НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, та є підставою для подальшого переоформлення (державної реєстрації на своє ім`я).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що під час реєстрації в територіальному сервісному центрі № 5141 (м. Київ) вказаного автомобіля, він отримав відмову, оскільки на автомобіль накладено арешт Другим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2012 року по справі 1512/1336/2012.

Так в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/1336/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2012 року, було накладено арешт на все нерухоме, рухоме майно та транспортні засоби, що належать ОСОБА_3 .

За наслідком розгляду вказаної справи, 27 березня 2012 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з позовом. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2636877 гривень 70 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 3219 гривень в рахунок відшкодування судового збору, а всього 2640096 гривень 70 копійок.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2012 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 27 березня 2012 року - залишено без змін.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2012 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 27 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2012 року - скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.

Разом з тим, позивач посилається на те, що арешт було накладено на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2012 року, та надає відповідь з Територіального сервісного центру, в якої начебто підтверджується наявність арешту транспортного засобу у виконавчому провадженні №31325929, накладеного Другим Київським ВДВС Одеського МУЮ 20.02.2012 року.

Однак позивач звертаючись до суду не надає постанови державного виконавця, якою було накладено арешт та на підставі якого документу.

Крім того, з наданої відповіді Територіального сервісного центру вбачається, що арешт було накладено 20.02.2012 року, натомість як ухвала Київського районного суду м. Одеси про вжиття заходів забезпечення позову була постановлена 13.02.2012 року.

Більш того, перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень, судом було встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2018 року по справі № 1512/1336/2012 було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2012 року по цивільній справі № 1512/1336/2012 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про лстягнення матеріальної шкод, а саме: скасовано арешт накладений на все майно, що належить ОСОБА_3 ; скасовано арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_3 ; скасовано ареш накладений на транспортні засоби, що належать ОСОБА_3 .

Таким чином, питання зняття арешту з майна, накладеного ухвалою суду від 13 лютого 2012 року вже вирішено, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та безпідставність.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович про зняття арешту з майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.