Провадження № 2/761/1131/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Савенко О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кузьмича Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті справу за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, треті особи: Виконавча дирекція Фонду соціального страхування, ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по час поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та листкам непрацездатності з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, треті особи: Виконавча дирекція Фонду соціального страхування, ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по час поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та листкам непрацездатності з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.10.2019 року позивача було звільнено з роботи з посади проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського з грубими порушеннями вимог трудового законодавства без вручення наказу про звільнення та проведення розрахунку, в зв`язку із чим позивач просив суд поновити його на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу - з 21.10.2019 року та стягнути з відповідача виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 46741,50 грн., а також стягнути матеріальну шкоду в сумі 37000.00 грн. та моральну шкоду.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 06.02.2020 року.

З різних причин розгляд справи відкладався в тому числі і за клопотаннями позивача.

В судовому засіданні 01.02.2021 року, представником позивача було подано повторно заяву за підписом позивача про поновлення процесуального строку на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження, яке вже було розглянуто судом в судовому засіданні 08.10.2020 року, в якій зазначені ті самі мотиви.

Судом роз`яснено стороні позивача положення ст. 44 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача та позивач наполягали на задоволені клопотання.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи проти задоволення клопотань заперечував, вважаючи, що їх задоволення призведе до порушення процесуального закону.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та подані клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є одною з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Встановлено, що позивач та його представник повторно звернулися до суду із заявою про поновлення процесуального строку на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження, оскільки подана ними у жовтні 2020 року аналогічна заява про поновлення процесуального строку на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження була розглянута судом та ухвалою суду від 08.10.2020 року у задоволенні такої заяви було відмолено.

Отже, неодноразове вчинення позивачем та його представником одних і тих самих вищевказаних процесуальних дій суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

З огляду на це, вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

З огляду на зазначене суд визнає дії позивача та його представника щодо подання заяви від 01.02.2020 року зловживанням процесуальними правами і залишає їх заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету, з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У зв`язку з викладеним та враховуючи обставини справи суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 у дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в розмірі 656,7,70 грн.

Керуючись 44, 148, 260,261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Залишити без розгляду клопотання позивача про об`єднання справ в одне провадження.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в розмірі 656,7 (шістсот п`ятдесят шість) грн. 70 коп.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено 04.02.2021 року.