ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9650/21 Справа № 213/1198/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/1198/15

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ліфшиць Зоя Олександрівна, на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року, яке ухвалено суддею Алексєєвим О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (надалі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 червня 2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №014/03-03/420, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 90000 доларів США, строком по 31.05.2017 року, з виплатою процентів за його користування у розмірі 12,5 % річних.

Додатковою угодою, укладеною між банком та позичальником 09.07.2010 року, сторони домовились тимчасово, на період з 25.07.2010 року по 24.01.2011 року, зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим на його адресу була направлена вимога щодо погашення заборгованості, яка залишена без відповідного реагування.

Позивач просив суд, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, станом на 24 березня 2015 року, в сумі 36588,93 доларів США (що в еквіваленті на дату розрахунку складає 847029,08 грн).

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 1 грудня 2017 року залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_1 .

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 надав суду уточнену позовну заяву, яка мотивована тим, що, на підставі Договору відступлення права вимоги №31-08/17/8 від 31.08.2017 року, ОСОБА_1 отримав право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за укладеним між ним і ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитним договором №014/03-03/420.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який є Додатком до вказаного Договору відступлення прав вимоги №31-08/17/8, заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору складає 1 450 269,17 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитним договором 855 684,76 грн.; заборгованість по процентам 322123,16 грн.; пеня 272461,25 грн. Просить стягнути з відповідача вказану загальну суму заборгованості та судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 , у розмірі 1 450 269,17 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/03-03/420 від 01 червня 2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 , в сумі 917 877,64 грн. (що відповідно до курсу НБУ, який, станом на 31.08.2017 року, складав 25,5795 грн. за 1 долар США, відповідає 35883,33 доларам США), з яких 855683,39 грн. - основна сума боргу; 62194,25 грн. заборгованість за відсотками.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ліфшиць З.О., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування того, що Договір відступлення права вимоги №31-08/17/8 від 31.08.2017 року містить ознаки факторингу, адже, ОСОБА_1 сплатив за придбання права вимоги 383 800,00 грн. При цьому, останній не може бути кредитодавцем у кредитних відносинах, оскільки за положеннями статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, тоді як ОСОБА_1 у даних правовідносинах виступає, як фізична особа та громадянин України, тобто, не є банком або іншою фінансовою установою.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ліфшиць З.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (т. 1 а.с. 48-50) та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №014/03-03/420, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на проведення ремонту нерухомого майна у сумі 90000 доларів США, який надається двома траншами: 1-ий транш 71000 доларів США, 2-ий транш 19000 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 12,5% річних. Позичальник прийняв умови Договору, зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати інші зобов`язання, передбачені договором.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячними платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту. Дата остаточного повернення кредиту 31.05.2017 року (т.1 а.с. 7-18).

Розмір щомісячного платежу визначено у графіку погашення кредиту (т. 1 а.с.19-21).

Банк умови договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти: перший транш у розмірі 71000 доларів США надано 01.06.2007 року, другий транш у розмірі 19000 доларів США 22.01.2008 року (т. 1 а.с. 32-37).

09.07.2010 року укладено Додаткову угоду № 014/03-03/420/1 до Кредитного договору № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, відповідно до умов якої сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, зокрема, тимчасово, на період з 25.07.2010 року по 24.01.2011 року, зменшено розмір щомісячного платежу по сплаті суми (розміру) кредиту та змінено строк його сплати. Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів дата повернення чергового платежу 25 число кожного місяця (т. 1 а.с. 22-26).

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.

16.02.2015 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надіслало відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №014/03-03/420 від 01.06.2007 року та повідомило, що відповідач зобов`язаний протягом 60 днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору (т. 1 а.с. 27).

Станом на 24.03.2015 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становила 36588,93 доларів США, що за курсом НБУ станом на день розрахунку еквівалентно 847029,08 грн, що складається з: 33451,92 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день розрахунку, еквівалентно 774407,70 грн. заборгованість за кредитом; 2397,04 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день розрахунку, еквівалентно 55491,17 грн. заборгованість за відсотками; 739,97 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день розрахунку, еквівалентно 17130,21 грн. пеня (т. 1 а.с. 28-31).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.02.2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним відмовлено (т. 1 а.с. 8, 108-111, 113-117).

31 серпня 2017 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством «Юнекс Банк» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило ПАТ «Юнекс Банк» права вимоги за Кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 127-130).

Додатком до договору є розрахунок заборгованості, з якого видно, що на день укладення договору про відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 46044,92 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день розрахунку, еквівалентно 1177807,92 грн, у тому числі: 33451,92 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день розрахунку, еквівалентно 855684,76 грн основна сума боргу; 12593 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день розрахунку, еквівалентно 322123,16 грн. заборгованість за відсотками, а також 272461,25 грн пеня. (т. 1 а.с. 130).

Актом приймання-передачі від 31.08.2017 року новий кредитор прийняв документацію щодо зобов`язання та надіслав боржнику повідомлення про відступлення права вимоги, вказавши реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором новому кредитору (т. 1 а.с. 130- 132).

31 серпня 2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» права вимоги за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 133-138).

Заборгованість за договором вказана у розмірі 46044,92 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку еквівалентно 1177807,92 грн (т. 1 а.с. 139).

Актом приймання-передачі від 31.08.2017 року новий кредитор прийняв документацію щодо зобов`язання (т. 1 а.с. 142) та надіслав відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги та зазначив реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором новому кредитору (т. 1 а.с. 140).

31 серпня 2017 року ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» на підставі Договору відступлення права вимоги №31-08/17/8 відступило фізичній особі ОСОБА_1 права вимоги за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 143-147, 169-173).

Згідно із розрахунком заборгованості, який є додатком до вказаного договору, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором, станом на 31.07.2017 року, складає 1177807,92 грн, з яких 855684,76 грн прострочена заборгованість за кредитом, 322123,16 грн заборгованість за процентами, а також заборгованість за пенями в розмірі 272461,25 грн (т. 1 а.с. 148, 174).

Актом приймання-передачі від 31.08.2017 року новий кредитор прийняв документацію щодо зобов`язання (т. 1 а.с. 151).

31 серпня 2017 року відповідачу надіслано повідомлення про відступлення права вимоги та зазначено реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором новому кредитору (т. 1 а.с. 149, 150).

Сплата ОСОБА_1 за набуття права вимоги за договором відступлення права вимоги підтверджується платіжним дорученням (т. 2 а.с.182).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 31 серпня 2017 року, заборгованість ОСОБА_2 за спірним кредитним договором становить 56696,45 доларів США, що за курсом НБУ, станом на дату розрахунку (1 долар США - 25,579541 грн.), складає 1450269,17 грн, з яких: 33451,92 доларів США (855684,76 грн.) основна сума боргу; 12593 доларів США (322123,16 грн.) заборгованість за відсотками, 10651,53 доларів США (272461,25 грн.) пеня, яка нарахована за період з 15 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року.

Станом на дату подачі позовної заяви - 01 травня 2015 року, заборгованість відповідача складала: 33451,92 доларів США основна сума боргу; 2431,41 доларів США заборгованість за відсотками (т. 2 а.с.156 161).

Відповідно до вимоги від 20.02.2020 року, ОСОБА_1 вимагав від ОСОБА_2 протягом 30 календарних дні сплатити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі в розмірі 1 450 269,17 грн. (т. 2 а.с.184).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року удаваним правочином та зобов`язання вчинити певні дії, залишені без задоволення (т. 2 а.с.185-189).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року недійсним (т. 2 а.с.190-195).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної 26 листопада 2020 року судово-економічної експертизи №2359/2360-20, заявлений у позовних вимогах ОСОБА_1 розмір заборгованості за кредитним договором №014/03-03/420 від 01.06.2007 року, який зазначено у розрахунку банку, станом на 31.08.2017 року, документально підтверджується в сумі 56 696,45 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1450267,17 грн), а саме: заборгованість по тілу кредиту 3 345,92 доларів США; заборгованість по відсотках 12 593,00 доларів США; сума пені за прострочення сплати тіла кредиту та відсотків за період з 31.08.2016 року по 31.08.2017 року 272461,25 грн (10651,53 доларів США) Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед кредитором відповідає умовам кредитного договору №014/03-03/420 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту. Фактичний залишок заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 07 липня 2015 року, документально підтверджується в сумі 39 105,98 доларів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту 33 451,92 доларів США, заборгованість по відсотках 3 256,25 доларів США, сума пені за період з 07.07.2014 року по 07.07.2015 року 50991,58 грн. (2397,81 доларів США). Порядок нарахування відсотків за користування кредитом відповідає умовам кредитного договору та фактичному нарахуванню, станом на 07 липня 2015 року.

Реальна процентна ставка за кредитом (17,006%) не відповідає вказаній у кредитному договорі (12,5%) (т. 3 а.с.2-9).

Експертом складений розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 31 серпня 2017 року та станом на 07 липня 2015 року, який міститься на а.с.10-20 тому №3.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальником ОСОБА_2 кредитних коштів за Кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року та неналежного виконання позичальником зобов`язання за укладеним кредитним договором в частині повернення кредиту і сплати відсотків за його користування й права позивача, як нового кредитора, до якого перейшло право вимоги за Договором відступлення права вимоги №31-08/17/8 від 31 серпня 2017 року, у зв`язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі, яка обраховувалася станом на день звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості первісним кредитором, тобто ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, 01 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (т. 1 а.с. 48-50) та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №014/03-03/420, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на проведення ремонту нерухомого майна у сумі 90000 доларів США, який надається двома траншами: 1-ий транш 71000 доларів США, 2-ий транш 19000 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 12,5% річних. Позичальник прийняв умови Договору, зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати інші зобов`язання, передбачені договором (т.1 а.с. 7-18).

31 серпня 2017 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством «Юнекс Банк» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило ПАТ «Юнекс Банк» права вимоги за Кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 127-130).

31 серпня 2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» права вимоги за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 133-138).

31 серпня 2017 року ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» на підставі Договору відступлення права вимоги №31-08/17/8 відступило фізичній особі ОСОБА_1 права вимоги за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 143-147, 169-173).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Тобто, ОСОБА_2 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 не може бути кредитодавцем у кредитних відносинах, оскільки за положеннями статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, тоді як ОСОБА_1 у даних правовідносинах виступає, як фізична особа та громадянин України, тобто не є банком або іншою фінансовою установою, колегією суддів не приймаються, з наступних підстав.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

Матеріалами справи підтверджено, що 31 серпня 2017 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством «Юнекс Банк» укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило ПАТ «Юнекс Банк» права вимоги за Кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 127-130).

За вказаним договором відступлення права вимоги кредитні правовідносини між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_2 були припинені, про що повідомлено боржника. Новим кредитором ОСОБА_2 з цього моменту стало ПАТ «Юнекс Банк», який за положеннями п.п. 2.1., 2.2. Договору відступлення права вимоги, набув право на подальше відступлення прав грошової вимоги.

31 серпня 2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» права вимоги за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 133-138).

За вказаним договором відступлення права вимоги кредитні правовідносини між ПАТ «Юнекс Банк» і ОСОБА_2 були припинені, про що повідомлено боржника. Новим кредитором ОСОБА_2 з цього моменту стало ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», який за положеннями п.п. 2.1., 2.2. Договору відступлення права вимоги, набув право на подальше відступлення прав грошової вимоги.

31 серпня 2017 року ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», як новий кредитор ОСОБА_2 , на підставі Договору відступлення права вимоги №31-08/17/8, відступило фізичній особі ОСОБА_4 права вимоги за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 143-147, 169-173).

31 серпня 2017 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» обумовлену сторонами у договорі відступлення права вимоги №31-08/17/8 суму коштів. Тому, з цього моменту, Товариство вибуло з правовідносин, які виникли між ним як кредитором, та ОСОБА_2 , як боржником за кредитним договором № 014/03-03/420 від 01.06.2007 року, єдиним і належним кредитором за зобов`язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором став ОСОБА_1 .

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні, як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).

Договір відступлення права вимоги за ознаками є договором, за якими фінансова установа ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» у зобов`язаннях за кредитним договором замінена на ОСОБА_1 , як нового кредитора. ОСОБА_1 не набув право здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за умовами Договору відступлення права вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором.

Отже, такий договір не можна кваліфікувати як договір факторингу. Він є змішаним, бо містить елементи різних договорів (частина друга статті 628 ЦК України), зокрема ознаки договору купівлі-продажу права вимоги (за умовами якого продавець продав, а покупець придбав право вимоги на публічних торгах) і договору відступлення права вимоги (цесії) (за умовами якого первісний кредитор передав право вимоги новому кредитору).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитора ОСОБА_1 не є договором факторингу, адже він не містить ознак договорів факторингу чи договорів фінансових послуг. Цей договірне містять умов, які б передбачали передання грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договору не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за цим правочином не є відносинами у сфері факторингу. Правочин є купівлею-продажем прав вимоги та за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення яких регулюється статтями 512 519 ЦК України і суб`єктний склад на укладення яких не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, тому наявність у ОСОБА_1 , як нового кредитора, ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг факторингу, не вимагається.

Такий висновок судів відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 та не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 761/20611/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 465/647/11.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Як вбачається з наданих позивачем до суду першої інстанції доказів, достовірність та належність яких не спростована відповідачем ОСОБА_2 , в рамках Кредитного договору №014/03-03/420 від 01 червня 2007 року відповідачем були отримані кредитні кошти: перший транш у розмірі 71000 доларів США, другий транш у розмір 19000 доларів США, за користування яким останній зобов`язався сплачувати щомісячні відсотки.

Станом на 31.08.2017 року заборгованість за тілом кредиту становить 855 683,39 грн., а за відсотками 62194,25 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту і відсотками за користування кредитними коштами, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ліфшиць Зоя Олександрівна, - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: