Ухвала

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 161/3957/13-ц

провадження № 61-762 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Піддубний Олександр Олександрович, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області у складі судді Івасюти Л. В. від 27 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного судуу складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., Карпук А. К., від 14 грудня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 139 602,99 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2013 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 22 жовтня 2007 року у розмірі 139 602,99 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» (далі - ТОВ «ФК «Морган Кепітал») звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просило змінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на стягувача ТОВ «ФК «Морган Кепітал».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, заяву задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Морган Кепітал».

У січні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у цій справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Морган Кепітал»перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 22 жовтня 2007 року відносно боржників ПАТ «КБ «Надра».

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Морган Кепітал», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно встановив, що до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 22 жовтня 2007 року відносно боржників ПАТ «КБ «Надра», у зв`язку з чим заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . При цьому, суди вірно виходили з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Морган Кепітал», замінивши стягувача ПАТ «КБ «Надра» щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , оскількизвернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18) .

Доводи касаційної скарги про те, що ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення у справі є незаконними та ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки підставою для заміни стягувача у справі, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Піддубний Олександр Олександрович, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного судувід 14 грудня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про заміну сторони виконавчого провадження.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара