КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 757/48375/20-ц

провадження №22-ц/824/992/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року про забезпечення позову /суддя Соколов О.М./

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 538 500, 00 доларів США.

Представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на майно:

- на квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 422,7 кв.м. у АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що належить ОСОБА_3 на праві власності;

- на житловий будинок загальною площею 1111,1 кв. м., житловою площею 160 кв. м., Опис: Б-сауна; В-гараж; Г- будинок охорони; г- огорожа-корт, по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, що належить ОСОБА_3 на праві власності;

- на житловий будинок загальною площею 50,4 кв.м. житловою площею 30,9 кв.м. по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що належить ОСОБА_3 на праві власності;

- на земельну ділянку, кадастровий номер 800000000:82:143:0001, площею 0,0809 га., по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що належить ОСОБА_3 на праві власності;

- на грошові кошти ОСОБА_3 наявні на рахунках, в банківських установах України, зокрема, але не виключно: у АТ «Таскомбанк», у його філіях та (або) територіальних підрозділах; ПАТ « МТБ БАНК» у його філіях та (або) територіальних підрозділах; АТ «ПУМБ» у його філіях та (або) територіальних підрозділах; АТ КБ «Приватбанк» у його філіях та (або) територіальних підрозділах; АТ «ОТП Банк» у його філіях та (або) територіальних підрозділах; АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у його філіях та (або) територіальних підрозділах; АТ «СБЕРБАНК» у його філіях та (або) територіальних підрозділах; у інших банках або фінансових установах, які будуть виявлені при виконанні ухвали суду у межах суми позову 538 500 доларів США.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року про забезпечення позову вимоги заяви задоволено частково. Накладено арешт на:

- житловий будинок загальною площею 1111,1 кв. м., житловою площею 160 кв. м., Опис: Б-сауна; В-гараж; Г- будинок охорони; г- огорожа-корт, по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна майна 31, що належить ОСОБА_3 на праві власності;

- на житловий будинок загальною площею 50,4 кв.м. житловою площею 30,9 кв.м. по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що належить ОСОБА_3 на праві власності;

- на земельну ділянку, кадастровий номер 800000000:82:143:0001, площею 0,0809 га., по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

В задоволенні інших вимог відмовлено./а.с. 70-73/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Окрім того, ОСОБА_3 є власником 17 об`єктів нерухомості, що розташовані у місті Києві та Київській області, засновником та бенефеціарним власником наступних юридичних осіб ТОВ "ЕКСКЛЮЗИВСЕРВІС ЛТД", адреса: 01001, м. Київ, Печерський район, ПРОВУЛОК МУЗЕЙНИЙ, будинок 6, квартира 6, ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ПРОДУКТИ", адреса: 08325, Київська обл., Бориспільський район, село Щасливе, ВУЛИЦЯ ЛЕНІНА, будинок 9-А. Отже, якщо суд прийме рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 безпідставно набутих коштів, то в ОСОБА_3 достатньо нерухомого майна, за рахунок якого позивач матиме можливість задовольнити свої вимоги як стягувача. Також ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ініційований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки жодного доказу щодо вартості такого майна, на яке було накладено арешт, матеріали справи не містять. В частині процесуальних порушень, апелянт наголошував, що заяву про забезпечення позову прийнято без додержання вимог ст. 154 ЦІІК України про внесення пропозиції щодо зустрічного забезпечення, заява про забезпечення позову подана після залишення позовної заяви без руху та до відкриття провадження у справі, що свідчить про порушення заявником порядку подання заяви, який передбачений ч. 1 ст. 152 ЦПК У країни, а справа взагалі непідсудна Печерському районному суду м. Києва, оскільки з 10 листопада 2020 року зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_4 , що відноситься до територіальної підсудності Дніпровського районного суду міста Києва.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Зокрема, позивач наголошував увагу суду на тому, що йому стало відомо, що відповідачем продано нерухомість за кордоном на придбання якої позивачем надавались грошові кошти та які підлягали поверненню після продажу такої нерухомості та грошові кошти не повернуто; відповідачем скасовано довіреності, зокрема, ОСОБА_4 на управління майном, що належить відповідачу на праві власності; відповідачем вживаються дії щодо скасування обтяжень такого майна, в тому числі через подання скарг до Міністерства юстиції України; відповідачем вживаються дії щодо виселення ОСОБА_4 з орендованих приміщень, що належать відповідачу. Вказані дії даються підстави стверджувати про цілком обґрунтоване припущення про те, що такі дії вчиняються відповідачем з метою подальшого відчуження належного йому майна. ОСОБА_3 перебуває у розшуку, на зв`язок з ним не виходить та місце його перебування не відоме, що додатково підтверджує недобросовісний характер такої поведінки, що спрямована на ухилення від повернення грошових коштів. Наголошував, що відповідач безпідставно посилається на наявність у нього достатнього майна для задоволення вимог позивача у випадку задоволення позову, оскільки майже всі об`єкти нерухомого майна, на які посилається відповідач, окрім тих, на які накладено арешт оскарженою ухвалою, а також квартири АДРЕСА_5, та приміщень по АДРЕСА_6 обтяжені іпотекою. Також відповідач безпідставно стверджує про наявність у нього доходу у зв`язку з тим, що він є учасником юридичних осіб, оскільки право власності на частку в статутному капіталі юридичною особи наділяє позивача виключно корпоративним правами та не може свідчити про офіційне працевлаштування або про наявність у нього доходу. Таким чином, вжиті судом заходи забезпечення позову пов`язані із предметом позову, є співмірними із заявленими позивачем вимогами, забезпечують збалансованість інтересів сторін справи та не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача. Також наголошував на тому, що заява про забезпечення позову містить окремий розділ з пропозицією заявника щодо зустрічного забезпечення, згідно з яким відсутні підстави для вжиття судом заходів зустрічного забезпечення оскільки, об`єктивно, вжиття судом заявлених заходів забезпечення позову жодним чином не призводить до виникнення збитків у розумінні ст. 22 ЦК України. Щодо процесуальних порушень подання заяви, до відкриття провадження у справі, вказував, що такі порушення відсутні, тому у задоволенні апеляційної скарги повинно бути відмовлено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу про часткове забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано керувався нормами ч. 2 ст. 149 ЦПК України, про те, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду та те, що існують ризики щодо вчинення неправомірних дій з боку відповідача відносно відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, що в подальшому призведе до унеможливлення реального виконання судового рішення.

З урахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність фактичного вчинення дій по підготовці чи реалізації майна, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Відповідно до матеріалів справи, відповідачем вживаються дії щодо скасування обтяжень майна, в тому числі через подання скарг до Міністерства юстиції України та вживаються дії щодо виселення ОСОБА_4 з орендованих приміщень, що належать відповідачу. Вказані дії даються підстави стверджувати про цілком обґрунтоване припущення про те, що такі дії вчиняються відповідачем з метою подальшого відчуження належного йому майна.

Доводи апеляційної скарги про наявність у апелянта достатнього майна для задоволення вимог позивача у випадку задоволення позову, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки доказів набуття такої нерухомості не надано, відсутні і дані щодо того, що майно не обтяжене іпотекою. Відсутні також і докази апелянта щодо наявності у нього доходу, оскільки право власності на частку в статутному капіталі юридичною особи наділяє позивача виключно корпоративним правами та не підтверджує наявність у нього доходу.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що вжиті судом заходи забезпечення позову пов`язані із предметом позову, є співмірними із заявленими позивачем вимогами, забезпечують збалансованість інтересів сторін справи та не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

В частині, щодо зустрічного забезпечення, з урахуванням обставин справи, колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги, оскільки питання про повернення заяви про забезпечення позову у зв`язку з її невідповідністю вимогам ЦПК України на даному етапі не вирішується, а вжиття судом заявлених заходів забезпечення позову жодним чином не призводить до виникнення збитків у розумінні ст. 22 ЦК України.

Відхиляє також колегія суддів і доводи щодо процесуальних порушень подання заяви, до відкриття провадження у справі, оскільки такі порушення відсутні, заява про забезпечення подана після звернення з позовом. Рішення про відкриття провадження у справі та забезпечення позову прийнято в один день 23.11.2020 р., без виклику сторін, з урахуванням предмету позову та підстав забезпечення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: