Справа № 536/1416/20
Провадження № 2/536/236/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, де просила припинити право приватної власності та визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , поділити його, визнати за нею і відповідачем право власності на вказаний житловий будинок по 1/2 частині за кожним та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11 жовтня 1985 року, який було розірвано 04 серпня 1999 року.

В 1986 році вони, за спільні кошти в сумі 4000 крб. придбали житловий будинок 1918 року забудови з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,12 га з фонду радгоспу «Більшовик», що підтверджується копією Договору купівлі-продажу жилого будинку від 24 квітня 1986 року, укладеного між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу вона продовжує проживати у вказаному будинку та в серпні 2020 року їй стало відомо, що відповідач має намір його продати, що підтверджується оголошенням, розміщеним в газеті.

Вважає, що оскільки спірне майно набуте нею з відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки їх є рівними та становлять по 1/2 ч. за кожним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її представник за довіреністю ОСОБА_4 надав суду заяву, де просив розглянути справу у його та позивача відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі сімейного права, пов`язані з визнанням майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, тому керується нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинному на час виниклих правовідносин.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ч. ст.28 КпШС України).

Установлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1136, який розірвано 04 серпня 1999 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис №50.

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 24 квітня 1986 року, посвідченого секретарем виконкому Білецьківської сільської Ради народних депутатів Ус О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 66, ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 жилий будинок глино мазаний, вкритий шифером, загальною жилою площею 48 кв.м, 1918 року забудови та господарчі будівлі: сарай забудови 1918 року та погріб, які знаходяться в селі Чечелеве та розташовані на земельній ділянці розміром 0,12 га з фонду радгоспу «Більшовик».

Відповідно до довідки Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 31.07.2020 за № 18-108, згідно запису в по господарській книзі сільської ради під № 00-3016-1 та згідно Договору купівлі продажу будинку від 24.04.1986 за ОСОБА_2 числиться житловий будинок з господарськими будівлями (1918 року забудови) в АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта виданого 06 серпня 2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , інвентаризаційна справа № 49/2020 зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А,а», літньої кухні літ. «Б, бв», сараю літ. «б», погреба літ. «Є», сараю літ. «В», сараю літ. «в», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», колодязя літ. «к», воріт №1, огорожі №2,3 1918 року забудови.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частинах: по 1/2 кожному.

Оскільки позов задоволено, в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн., що підтверджено документально.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Поділити житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко