Справа № 256/4809/13
Провадження № 6/345/5/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Якиміва Р.В.

секретаря Баран В.В.

за участю представник заінтересованої особи Даниловича А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України, -

встановив:

13.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ухвали Калуського міськрайонного суду від 07.08.2017 року його обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документу на строк до погашення ним заборгованості за виконавчим листом № 256/4809/13, виданим 27.04.2014 року Калінінським районним судом м. Донецька. Вважає, що наявна заборона у вигляді обмеження у праві виїзду за межі України порушує його конституційне право на свободу пересування. Боргових зобов`язань він не заперечує,борг він погашає частково по мірі можливості, а саме в розмірі 14370 грн. ,оскільки ніде не працює,має на утриманні в нього малолітня дитина від іншого шлюбу. Для можливості погашення боргу в повній мірі йому необхідно виїхати за кордон,де він має можливість заробити відповідні кошти.Однак ,через наявність тимчасового обмеження у виїзді за межі України цього він зробити не може,у зв`язку з чим звернувся в суд з вказаною заявою.

Заявник в судове засідання не зявився,однак подав суду заяву у якій вказав,що просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Калуського міськрайонного відділу ДВС Данилович А.Б. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України,що оскільки боргові зобов`язання боржника перед стягувачем не погашені в повному обсязі, тому відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що що на підставі ухвали Калуського міськрайонного суду від 07.08.2017 року його обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документу на строк до погашення ним заборгованості за виконавчим листом № 256/4809/13, виданим 27.04.2014 року Калінінським районним судом м. Донецька (4-5).

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому листу №256/4809/13 від 27.04.2014 року складає 44618,32 грн. (а.с14).

Виконання судових рішень в усіх видах судочинства є окремою та самостійною стадією провадження. Для цього існує інститут звернення судового рішення до виконання, якщо воно не виконано добровільно.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження від 2.06.2016 № 1404 VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон від 2.06.2016), в редакції, на час звернення з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ст.18 Закону від 2.06.2016 виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 вказано, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно дост. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 1ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

В той же час, судом зясовано, що на час звернення до суду з цією заявою боргові зобовязання, де боржником ОСОБА_1 ,в більшій частині не виконанні.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявнику протягом тривалого часу було відомо про існування виконавчого документу, по яким він зобовязаний сплатити грошові кошти.

Отже, звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заявник ОСОБА_1 не надав суду належних доказів, які б спростували обставини ухилення ним від виконання грошових зобовязань за судовими рішення та свідчили б про його бажання в повному обсязі виконати рішення суду, що ним вжито всі можливі дієві заходи на погашення наявної заборгованості,а тому суд приходить до висновку, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та у задоволенні його заяви слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України,ст. 209, 258,259,260, ст.377-1 ЦПК України,-

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: