КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/7472/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2014/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

02 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Огородника Євгена Івановича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Огородника Євгена Івановича, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,-

В С ТА Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І., стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що постановою державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції Дубової О.М. відкрито виконавче провадження №49294201 з виконання виконавчого листа №755/14271/15, виданого 30 вересня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 483 552,31 грн.

06 червня 2016 року винесено постанову про утримання заборгованості з доходів боржника, яким звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 20% до повного погашення боргу в розмірі 532 107,54 грн, з яких 485 552,31 грн - основний борг, 48 355,23 грн - виконавчий збір, 200,00 грн - витрати.

08 квітня 2020 року виконавче провадження №49294201 передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та 10 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком О.С. прийнято виконавче провадження.

13 квітня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Огородником Є.І. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №49294201, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у тому числі на картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Скаржник зазначає, що єдиним її доходом є пенсія, з якої відраховується 20% на погашення боргу, та посилаючись на ст.52, 56 Закону України «Про виконавче провадження» вважає дії державного виконавця щодо накладення арешту на пенсійний рахунок незаконними та такими, що порушують конституційні права боржника,просила визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І. щодо накладення арешту на картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 незаконними; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І. скасувати постанову про арешт коштів боржника від 13 квітня 2020 року в частині накладення арешту на картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І. зняти арешт з карткового рахунку в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській обл. Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І., стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково.

Зобов`язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській обл. Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І., в межах ВП №49294201, зняти арешт з грошових коштів, які містяться на банківському рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 вАТ КБ «Приватбанк».

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, головний державний виконавець Огородник Є.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 25 червня 2020 року, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи, посилаючись в обґрунтування скарги на те, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та звернення стягнення на які заборонені законом.

Враховуючи викладене, вважає, що відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок ОСОБА_1 не є рахунком на який зараховується лише заробітна плата, а може бути використаний у будь-яких цілях, зняття арешту з картки цілком надасть боржнику можливість і надалі уникати виконання рішення суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на виконанні головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородника Є.І. перебуває виконавчий лист №755/14271/15, виданий 30 вересня 2015 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 483 551,31 грн.

(ВП №49294201).

13 квітня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Огородником Є.І. в межах ВП №49294201 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки та права приватного виконавця. Так статтею передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Як вбачається із постанови про арешт коштів боржника від 13 квітня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Огородником Є.І. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у тому числі на картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, постанова містила вказівку про нерозповсюдження її дії на спеціальні рахунки, арешт яких забороняється. До таких рахунків відноситься і пенсійний рахунок.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вих. №2089 від 21 травня 2019 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком.

З виписки по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 04 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» рахунок НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує пенсійні виплати.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні від 06 червня 2016 року в межах

ВП №49294201, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 20%, до повного погашення боргу у сумі

532 107,54 грн (основний борг - 485 552,31 грн, виконавчий збір - 48 355,23 грн, витрати -200,00 грн).

Таким чином, після отримання цієї постанови саме Банк зобов`язаний був відповідно до вимог ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

З врахуванням викладеного, колегія суддівпогоджується із висновком судупершої інстанції про те, що банком при виконанні постанови державного виконавця, не було враховано зазначенев постанові застереження, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом не враховано, що державним виконавцем при накладанні арешту обумовлено, що не накладається арешт на кошти, які містяться на рахунках,накладення арешту та звернення стягнення на які заборонені законом, крім того, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок ОСОБА_1 не є рахунком на який зараховується лише заробітна плата, а може бути використаний у будь-яких цілях, зняття арешту з картки цілком надасть боржнику можливість і надалі уникати виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих зарахування пенсії та її розміру. Також арешт в розмірі суми може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з пенсійних коштів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, у АТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунок НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку остання отримує пенсійні виплати.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 06 червня 2016 року в межах ВП №49294201, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 20%, до повного погашення боргу у сумі 532 107,54 грн. (основний борг - 485 552,31 грн, виконавчий збір - 48 355,23 грн, витрати -200,00 грн.).

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. Тому слід ураховувати, що ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

Право на отримання заробітної плати входить під захист ст. 1 Першого протоколу.

ЄСПЛ виходить із того, що положення ст. 1 Першого протоколу містить три правила: (а) перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; (б) друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; (в) третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

Враховуючи, що арешт коштів, які становлять пенсійну виплату порушує права заявника скарги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення скарги у цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Огородника Євгена Івановича- залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді