Справа № 755/2142/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту та виключення відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,-

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту та виключення відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021 року зазначений позов передано в провадження судді Виниченко Л.М.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що у відкритті провадження за позовною заявою слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до позовних вимог позивач просить скасувати накладений Дніпровським РВДВС м. Києва арешт на все належне йому майно та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно положень частини 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За нормою частини 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця або приватного виконавця під час виконання судового рішення щодо порушення прав чи свобод учасників виконавчого провадження.

З матеріалів позову убачається, що в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві перебувало виконавче провадження № 44681100 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11168/2013-ц від 23.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Брокбізнесбанк» заборгованості у розмірі 63 949,07 грн. та виконавче провадження № 52486666 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11186/2013-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Брокбізнесбанк» заборгованості у розмірі 63 949,07 грн.

04 жовтня 2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та 11.11.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Нормою ст. 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , як учасник виконавчого провадження, звертаючись до суду з позовом просить зняти арешт з його майна накладений Дніпровським РВДВС м. Києва під час примусового виконання рішення суду.

Отже, у даному випадку, позивач, як сторона виконавчого провадження у статусі боржника, для захисту своїх прав, якщо він вважає їх порушеними, має звернутись до суду не з позовною заявою, а зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця до суду загальної юрисдикції, який видав виконавчий документ, оскільки відповідні вимоги позивача мають розглядатись в межах контролю за виконанням судового рішення за скаргою боржника у виконавчому провадженні.

Здійснення контролю за виконанням судових рішень визначено Розділом 7 ЦПК України, яким встановлено порядок подання скарг сторонами виконавчого провадження та їх розгляд судом.

Відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням суб`єктивного складу сторін вищевказаного позову, змісту та обґрунтування позовних вимог, беручи до уваги, що арешт на майно позивача, як боржника у виконавчому провадженні накладено при виконанні рішення суду, поновлення порушеного права позивача у межах здійснення судового контролю за виконанням судового рішення спір має вирішуватися за відповідно поданою скаргою на дії державного виконавця, тому у даному випадку слід застосувати норму частини 9 ст. 10 ЦПК України, відповідно якої якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), та відмовити у відкритті провадження у справі в порядку позовного провадження згідно пункту 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз`яснити позивачу про право звернення до Дніпровського районного суду м. Києва із відповідною скаргою на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця.

Позивачу також слід роз`яснити, що відповідно пункту 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 10, 19, 186, 260, 353, 354, 447 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту та виключення відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право подати скаргу на рішення, дії державного виконавця під час виконання судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя