Справа № 333/5457/21
Провадження № 2/333/3498/21
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання права на приватизацію квартири, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання права на приватизацію квартири, зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Позивач постійно проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . Маючи намір приватизувати вказану квартиру, позивач звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з відповідною заявою. Відповідачем було відмовлено в задоволенні заяви у зв`язку з ненаданням позивачем ордеру на надання житлової площі, що позивач вважає протиправним. Вказує на те, що надати ордер не має можливості, оскільки його було втрачено. ОСОБА_1 намагалася отримати копію ордеру у Департаменті з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради. Але їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площі Департаменту корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

Посилаючись на зазначене, просить суд визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності ордеру на надання житлової площі, зобов`язати району адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 , за відсутності ордеру на надання житлової площі.

Ухвалою судді від 10.08.2021 року відкрито провадження у цивільній справі № 333/5457/21, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

19.08.2021 року представник відповідача за довіреністю Білик Н.О. надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. На підставі Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян» (п. 18) наданий виключний перелік документів, які власник або уповноважена ним особа повинна надати для приватизації. Одним з таких необхідних документів є копія ордеру на надання житлової площі. Але позивач ОСОБА_1 не надала відповідачу ордер з причин його відсутності і на підставі цього відповідач відмовив їй у проведенні приватизації (лист від 26.05.2021 року № П-335). Таким чином, відповідач вважає неможливим проведення приватизації житлового приміщення за відсутністю ордера на квартиру.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до відзиву на позовну заяву, просила суд розглядати справу за її відсутності, в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Враховуючи подані сторонами заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач по справі ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-28/3-17656, зареєстрована з 19.10.1971 року по теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9). Даний факт також підтверджується відміткою у паспорті позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 7), Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 17).

Як зазначено у позовній заяві, позивач в 1971 році отримала від АТ «Укрзалізниця» ордер на надання житлової площі, на підставі якого відбулося її вселення у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з довідки, за підписом заступника керуючого ТВБВ № 10007/0357 АТ «Державний ощадний банк України» за № 107.357-22/68 від 28.07.2021 року ОСОБА_1 не брала участі у приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 , житловий чек не використовувала (а.с. 14).

Маючи намір приватизувати вказану квартиру, позивач звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району із заявою про передачу у власність зазначеної квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду.

Листом, за підписом заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району за вих. № П-335 від 26.05.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні приватизації даної квартири, з посиланням на те, що до документів не надано копію ордеру на жиле приміщення (а.с. 11).

Як зазначає позивач у позовній заяві надати ордер вона не має можливості, оскільки його було втрачено. ОСОБА_1 намагалася отримати копію ордеру на зазначену квартиру у Департаменті з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради. Однак, як вбачається із листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради за вих. № П-1853 від 28.04.2021 року, у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року (а.с. 10).

Позивач виконує всі обов`язки щодо утримання житла та сплати комунальних послуг.

Відмову відповідача в приватизації квартири з наведених підстав суд вважає протиправної з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п. 4.2.9 Положення про районні адміністрації міської ради, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 року № 29 районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року № 109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

З 1971 року до теперішнього часу жодним власником будинку або баланутримувачами не пред`являлося до позивача ОСОБА_1 претензій щодо незаконності її мешкання у квартирі.

З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вона мешкає.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 200/18858/16-ц.

Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У п. 36 рішення від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі §1 ст. 8 конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.1995 року, п. 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 24.02.2019 року у справі № 296/4642/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Тобто, за змістом вказаної норми законодавства, ордер є лише підставою для вселення у житло.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на законних підставах проживає та зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначені обставини не оспорюються відповідачем.

Отже, враховуючи те, що позивач має намір використати своє право на приватизацію житла, але з об`єктивних причин не має ордеру на надання жилої площі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язання відповідача вчинити необхідні дії з приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордеру на надання житлової площі за вказаною адресою.

Відзив на позовну заяву представника відповідача суд не приймає до уваги, оскільки викладені в ньому пояснення суперечать зазначеним вище положенням Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач не зверталась до суду із зазначеною вимогою.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 81, 89, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання права на приватизацію квартири, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності ордеру про надання житлової площі.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району провести приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 за відсутності ордеру на надання житлової площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2021 року.

Суддя: В.Б. Кулик