Ухвала

03 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 199/3343/19

провадження № 61-1023ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 18 січня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи, що постанову Дніпровським апеляційним судом прийнято

30 липня 2020 року, останнім днем строку на касаційне оскарження судових рішень у даній справі (з урахуванням вихідних днів) є 31 серпня 2021 року.

Разом із касаційною скаргою заявник подає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому просить поновити строк на касаційне оскарження указаних судових рішень, посилаючись на те, що звертається вдруге з касаційною скаргою, оскільки ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2020 року (провадження № 61-15430ск20) касаційну скаргу повернуто, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 09 листопада 2020 року.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження № 61-15430ск20 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 19 жовтня 2020 рокувперше звернулась із касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року, тобто також з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у касаційній скарзі не наводить мотивованого обґрунтування поважності причин тривалого пропуску строку з касаційною скаргою, не зазначає, що завадило звернутись із касаційною скаргою вперше у строк, визначений статтею 390 ЦПК України.

Також Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що належних доказів на підтвердження дати отримання копії постанови апеляційного суду заявником не надано.

З огляду на викладене, наведені заявником посилання не можуть бути визнанні судом поважними причинами пропуску строку.

Таким чином, заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для його поновлення та надати відповідні докази, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення вищезазначених недоліків, зокрема клопотання про поновлення строку із наведенням інших поважних підстав та наданням відповідних доказів.

У касаційній скарзі представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, з посиланням на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», яке обґрунтовує скрутним майновим становищем позивача.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Враховуючи предмет та підстави позову у цій справі та з огляду на положення наведеної норми Закону, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги за законом, тому відсутні підстави для вирішення питання про звільнення його від сплати судового збору судом.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки така подана без додержання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі (з урахуванням доповнень) заявник підставами касаційного оскарження судових рішень одночасно зазначає пункти 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки підстави передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування висновку Верховного Суду та відсутність висновку Верховного Суду) можуть бути взаємовиключними, особа, яка подає касаційну скаргу, у разі одночасного посилання на вказані підстави, має конкретизувати у касаційній скарзі яку саме норму (норми) права апеляційний суд застосував без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, із обов`язковим зазначенням такої (таких) постанови (постанов), у подібних правовідносинах, а щодо застосування якої норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Відсутність такої конкретизації у касаційній скарзі свідчить про неналежне виконання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, заявник повинен подати уточнену касаційну скаргу, в якій конкретизувати яку саме норму (норми) права апеляційний суд застосував без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, із обов`язковим зазначенням такого висновку, у подібних правовідносинах, а щодо застосування якої норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів»

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 03 березня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков