З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Лемак О.В.,
за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
У позовній заяві позивач посилається на те, що 16 червня 1993 року Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області між нею та відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 27 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.06.1993). Вказує, що до укладення шлюбу вона мала дівоче прізвище ОСОБА_3 .
Зазначає, що під час шлюбу в них народилось троє дітей:
- син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 12.05.2006).
Пояснює, що протягом останніх років сімейне життя між нею та відповідачем ОСОБА_2 почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Стверджує, що спільне життя з відповідачем ОСОБА_2 не склалося з причини відсутності взаємопорозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вогнища, несумісності характерів, життєвих поглядів на спільне життя, постійних систематичних сварок, які негативно впливають на її морально-психологічний стан.
Також зазначає, що тривалий час вони з відповідач проживають окремо (біля восьми місяців). Вона проживає разом із спільною з відповідачем неповнолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що батько дитини - відповідач ОСОБА_2 проживає у їхньому спільному сімейному будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
За адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована як вона, так і відповідач.
Також зазначає, що спільні діти, а саме: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , влаштували своє родинне життя та проживають окремо від кожного з батьків.
Стверджує, що з часу проживання окремо від чоловіка, відповідач ОСОБА_2 спільній неповнолітній доньці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не допомагає.
Як їй відомо, у відповідача ОСОБА_2 , на даний момент, немає іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, немає на утриманні інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку та будь-яким чином впливають на його матеріальний стан. Відповідач постійно працює за кордоном (в Угорській Республіці та Німеччині), заробляє в середньому по 2000 (дві тисячі) євро в місяць, що становить біля 53 000 гривень.
Тому вважає, що розмір аліментів на дитину повинен становити 5000 гривень, що буде достатнім для забезпечення повноцінного її утримання, забезпечення хорошої освіти, медицини, а також оздоровлення та відпочинку.
Виходячи з вищевикладеного просить суд:
1. Шлюб між нею та відповідачем розірвати.
2. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 5000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за вказаною позовною заявою до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, однак, 25.01.2021 представник позивача адвокат Герич А.Й. подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. В клопотанні зазначив, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, хоча про час там місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.1993 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_8 ) було укладено шлюб, який зареєстровано Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області, за актовим записом № 27, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 16.06.1993 року.
Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на момент подачі позову уже є повнолітніми та неповнолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12.05.2006 року виконкомом В. Добронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально.
Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з позивачкою у її матері за адресою: АДРЕСА_1 , а батько дитини - відповідач ОСОБА_2 проживає у їхньому спільному сімейному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . З часу окремого проживання сторін, відповідач ОСОБА_2 спільній неповнолітній доньці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не допомагає. Як відомо позивачу, у відповідача, на даний момент, немає іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, немає на утриманні інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку та будь-яким чином впливають на його матеріальний стан. Відповідач постійно працює за кордоном (в Угорській Республіці та Німеччині), заробляє в середньому по 2000 (дві тисячі) євро в місяць, що становить біля 53 000 гривень.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі - 2500,00 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.
Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
При цьому, оскільки позивач пред`явила позов 25.11.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115, 180-182, 184, 191 СК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 16.06.1993 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (до реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_3 ) у Вишківській селищній раді Хустського району Закарпатської області, за актовим записом № 27, оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.06.1993 року розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи із 25.11.2019 року і до досягнення нею повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Дата складення повного тексту рішення 03 лютого 2021 року.

Головуюча О.В. Лемак