ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

м. Черкаси

Справа № 2-110/1996
Провадження № 22-ц/821/1928/21
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

адвокат заявниці: Солонько М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2021 року (ухвалену у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області під головуванням судді Тептюка Є.П.) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року у справі № 2-110/1996,-

в с т а н о в и в :

17 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду із заявою про виправлення описки в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по справі № 2-110/1996, постановленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння.

Заява обґрунтована тим, що у рішенні суду було помилково зазначено прізвище позивача ОСОБА_4 , замість вірного ОСОБА_5 . У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що дана невідповідність зазначення її прізвища , як Гребіник в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по цивільній справі № 2-110/1996 замість правильного Гребеник, яке було її фактичним прізвищем до моменту його зміни на ОСОБА_6 , чинить їй великі проблеми та не дає в повному обсязі використати її цивільні права, а саме оформити та зареєструвати в Єдиному Державному реєстрі прав власності право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 та чинить перешкоди щодо володіння та розпорядження зазначеним вище належним їй на праві вдасності майном.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту своїх порушених спадкових прав, ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області із заявою та просила суд постановити ухвалу, якою виправити описку, допущену в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року у цивільній справі № 2-110/1996, зазначивши в тексті всього рішення правильні дані її прізвища як « ОСОБА_7 .»

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Черкаського районного суду Черкської області від 31 січня 1996 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на час винесення Черкаським районним судом рішення від 31 січня 1996 року по справі №2-110-1996 р., в письмових доказах, які були прийняті судом від сторін і досліджені в судовому засіданні, яким суд надав відповідну юридичну оцінку, прізвище відповідачки було зазначено саме, як ОСОБА_3 . Вказане рішення суду набрало законної сили. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що судом була допущена описка у рішенні, зокрема щодо написання прізвища відповідачки, а тому відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначив, що надані ОСОБА_1 до поданої нею заяви письмові докази на підтвердження того, що до зміни нею прізвища на « ОСОБА_6 », остання мала прізвище « ОСОБА_7 » не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані документи були відсутні під час розгляду справи Черкаським районним судом та на момент постановлення ним рішення 31 січня 1996 року.

В апеляційній скарзі, поданій 30 вересня 2021 року, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2021 року та постановити нову, якою виправити описку в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року у цивільній справі № 2-110/1996; зазначивши в тексті всього рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року у цивільній справі № 2-110/1996 правильні дані прізвища відповідачки та заявниці як ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу, не з`ясував фактичних обставин справи, зокрема того, що задоволення заяви ОСОБА_1 та виправлення описки в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року у справі № 2-110/1996 та зазначення в тексті всього рішення правильних даних прізвища заявниці як ОСОБА_7 жодним чином не впливають на суть самого рішення та не змінюють його суті, а виключно надає заявниці можливість здійснити реєстрацію її права власності відповідно до вимог чинного законодавства України на належну їй частину домоволодіння в Єдиному Державному реєстрі прав власності.

Вважає, що оскаржувана ухвала, якою відмовлено у виправленні описки, робить неможливим виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 липня 2021 року по цивільній справі № 707/1144/21, яким встановлено факт належності особі правовстановлюючого документу на домоволодіння свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, виданого державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П. на домоволодіння АДРЕСА_1 та зареєстровано в реєстрі за № 157 на ОСОБА_3 .

Також вказує, що в усіх наявних документах до зміни нею прізвища на ОСОБА_6 , її прізвище зазначено саме як ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Як вбачається із матеріалів справи, в січні 1996 року ОСОБА_2 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року позов задоволено; визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року на ім`я ОСОБА_3 частково недійсним. Визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 державне мито на користь держави.

Як зазначає заявниця у своїй заяві про виправлення описки, в усьому тексті даного рішення її прізвище помилково вказано як « ОСОБА_8 », хоча правильним є написання прізвища саме як « ОСОБА_7 », у зв`язку із чим виникла необхідність виправлення допущених судом у даному рішенні описок в написанні прізвища заявниці.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Зі змісту вказаної норми випливає, що виправленню підлягають описки та арифметичні помилки, «допущені в рішенні». З буквального тлумачення норми видно, що мова йде про описки, допущені під час складання судового рішення, тобто суб`єктом, який може припуститися помилки під час складання рішення, є виключно суд.

В одній з останніх позицій, яку висловив Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі № 22-ц/354/11, наголошується на тому, що суд може виправити лише власні помилки, допущені під час складання судового рішення: «Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, допущена під час його письмово-вербального викладення (помилка в правописі, розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків тощо. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації рішення чи його правосудність. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в наданих суду документах, вони судом не виправляються. Арифметичні помилки у висновку експерта усуваються шляхом допиту експерта та уточнення ним свого висновку або враховуються судом під час оцінки цього доказу».

Описка як помилка в судовому рішенні визначається за такими ознаками: (1) це механічна помилка, якої припустився сам суд, а не учасник справи; (2) описка є мимовільною, випадковою помилкою суду, допущеною під час письмово-вербального викладення змісту рішення; (3) до описок не належать помилки, наявні в наданих суду документах (тобто допущені іншими учасниками справи, хоча вони і призводять, як наслідок, до неправильного цитування судом, однак не є описками в розумінні процесуального закону).

Для того щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: (1) вона повинна бути механічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); (2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; (3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).

З огляду на викладене можемо стверджувати, що не можна віднести до описок помилки, які (1) допустив не суд, а інший учасник судового процесу, та (2) наявні в наданих суду документах. Отже, наведене вище свідчить, що не є опискою випадок, коли суд дослівно процитував у своєму рішенні зміст процесуального документа чи письмового доказу, наявного в матеріалах справи.

Враховуючи той факт, щона час винесення Черкаським районним судом рішення від 31 січня 1996 року по справі №2-110-1996 р., в письмових доказах, які були прийняті судом від сторін і безпосередньо досліджені в судовому засіданні, прізвище відповідачки було зазначено саме, як ОСОБА_3 , в той час коли будь-які письмові докази, в тому числі ксерокопія паспорта, які б свідчили, що правильне написання прізвища відповідачки і заявниці є ОСОБА_7 , в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що судом була допущена описка щодо написання в рішенні прізвища відповідачки, у зв`язку із чим аргументовано відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1

Верховний Суд констатує, що суд не може виправляти описки, допущені в документах, які було надано іншими учасниками процесу , а не зроблені безпосередньо судом під час складання тексту судового рішення.

Здійснивши аналіз тексту рішення Черкаського райсуду Черкаської області від 31 січня 1996 року, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відсутність описок у вищевказаному судовому рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені ОСОБА_1 були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року у справі № 2-110/1996

залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов

/повний текст постанови суду виготовлений 1 грудня 2021 року/