Провадження № 2/344/1454/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

29 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє є ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє є ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.2018 року, він є власником квартири АДРЕСА_1 , успадкованої після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка зі своїм сином ще при житті батька 28.03.2014 року зареєстрована на проживання в цій квартирі в якості піднаймача, проте в квартиру фактично не вселялась та не проживає в ній вже більше як 6 років, не виконує жодних обов`язків з користування квартирою. Будучи власником квартири, він єдиний хто несе обов`язки з оплати всіх необхідних платежів за її користування, проте через реєстрацію відповідачів обмежений в праві користування і розпорядження квартирою. Тому, просить визнати ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.09.2021 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , в якості співвідповідача- неповнолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 (а.с.60).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.11.2021 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 - в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, буд № 21) (а.с.70).

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі(а.с.56).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлені про день та час слухання справи.

Представник Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , підстава винекнення права власності :свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.03.2018 року (а.с.8, 6).

У вищезазначеній квартирі згідно з довідкою №391 виданою ТОВ «ЖЕО Сервіс Житло» від 20.08.2021 року, зареєстрованими є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - піднаймач та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син піднаймача(а.с.9).

Відповідно до заяви виданої ТОВ «ЖЕО Сервіс Житло» від 04.03.2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджують, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_9 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.35).

Позивач вказує, що реєстрація ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 у квартирі, які насправді там не проживають, перешкоджає здійсненню ним права на вільне користування і розпоряджання майном.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Ч.1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені позивачем у позовній заяві, зокрема факт реєстрації відповідача, яка фактично не проживає у квартирі за місцем реєстрації, що створює для позивача перешкоди у користуванні та розпорядженні належній йому квартирі. Тому за таких обставин, суд вважає, що з метою захисту інтересів власника квартири відповідача ОСОБА_2 , слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Що стосується позовних вимог про визнання неповнолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ч. 1 ст. 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Окрім того, обмеження дієздатності особи в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами частини 4 статті 29 ЦК.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Беручи до уваги той факт, що неповнолітній ОСОБА_6 , 2012 р.н., за місцем реєстрації не проживає більше 6 років, а також і той факт, що позивачем не створюються перешкоди у користуванні спірним житлом, суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання неповнолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н. таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє є ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з її неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 01.12.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.