Провадження № 6/127/878/21
УХВАЛА

30 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. 31.03.2021 року за реєстровим №1243. Зазначили, що вказаний виконавчий напис було пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В., виконавче провадження номер АСВП: 65227459.

Дослідивши подану заяву, докази надані в її обґрунтування, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, подана вона в порядку виконання судових рішень, передбаченому Розділом VI ЦПК України, із посиланням на положення ст. 442, 446 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина перша статті 379 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) вказано, що «законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб). Норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК, в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції). Отже нормами ЦПК та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства».

За таких обставин, встановивши, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана щодо виконавчого провадження відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, суд приходить до висновку про те, що це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 грудня

2020 року у справі № 640/15952/19 (провадження № 61-9331св20), від 08 вересня 2021 року у справі №753/5175/21 (провадження №61-12604св21), від 11 серпня 2021 року у справі №372/715/21 (провадження № 61-9922св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №280/456/20 (провадження №К/9901/32676/20).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову ТОВ «Консалт Солюшенс» у відкритті провадженні за поданою заявою, тому повертає її заявнику та роз`яснює його право на звернення з цим процесуальним питанням в порядку КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 186, 353, 442 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у відкритті провадження за заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса, та повернути заяву разом із додатками заявнику.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з даною заявою у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30.11.2021 року.

Суддя Шаміна Ю.А.