РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчука О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Олійника В.О..

представника відповідача 1 ОСОБА_1 адвоката Курило Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог вказує те, що між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року.

Також, між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року.

У подальшому, між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року.

Зазначає, що відповідно до п. 1.1 вищевказаних Договорів Кредитодавець (ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС») зобов`язується надати Позичальнику ( ОСОБА_1 ), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредитодавцю кредитні кошти (грошові кошти) в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно до п. 1.3 Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року кредитні кошти надаються позичальнику, ОСОБА_1 , у розмірі 13 000 грн. 00 коп.

Згідно до п. 1.3 Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року кредитні кошти надаються позичальнику, ОСОБА_1 , у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Згідно до п. 1.3 Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року кредитні кошти надаються позичальнику, ОСОБА_1 , у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.2 вказаних Договорів, кредитні кошти та проценти за користування кредитом, повертаються Позичальником у касу або на рахунок Кредитодавця в строки відповідно до "графіку внесків за кредитним договором" єдиним платежем, що становить суму не менше 2 680,60 грн., 4 553,51 грн. та 4 221,95 грн., відповідно, яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та процентів за відповідний період.

Відповідно до п. 2.4.2 вищевказаних Договорів сплата кредиту та процентів є обов`язком Позичальника, здійснюється ним самостійно, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, без окремої письмової чи усної вимоги Кредитодавця. Вказує, що відповідач шляхом підписання вищезазначених Договорів погодилась в наступній черговості погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають за Договорами та яка зараховується Кредитодавцем у наступному порядку: штраф, пеня, прострочені відсотки, прострочені відсотки, строкові відсотки, прострочений кредит, строковий кредит (п. 2.4.3 вищевказаних Договорів).

Окрім того, підписанням даних Договорів ОСОБА_1 зобов`язувалась своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цими Договорами і не пізніше визначеного та погодженого між сторонами терміну повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі матимуть місце (п. 3.4 Договорів).

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року, між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_1 , що виникли з Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року. Відтак, Позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року з Відповідачів.

Поряд з цим, зазначає, що 19.12.2018 року на підставі Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18 ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» відступило свої права вимоги за усіма вищевказаними кредитними договорами на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке, в свою чергу відступило свої права вимоги за вказаним договором на користь позивача ОСОБА_2 , на підставі аналогічного Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18-ВП від 19.12.2018 року.

Про усі вищевказані обставини відповідача було повідомлено належним чином шляхом надіслання на адресу останньої трьох повідомлень про відступлення прав вимоги від 19.12.2018 року. З огляду на те, що відповідачі продовжують ухилятися від виконання покладених на них зобов`язань і жодним чином не погашають наявну заборгованість згідно укладених Договорів про надання фінансового кредиту, то позивач, покликаючись на порушення умов останніх та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, звертається до суду за захистом та відновленням своїх законних прав та інтересів.

28.08.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача 1 ОСОБА_1 адвокатом Курило Р.М. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Представник позивача адвокат Олійник В.О. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав повністю, просить їх задоволити.

Представник відповідача 1 - ОСОБА_1 адвокат Курило Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності на пред`явлення вимог до боржника, а також не доведено позовні вимоги належними доказами та розрахунком.

Вказав на те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Крім того, вказав, що детальних розрахунків заборгованості за Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року, Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року та Договором № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року, які б відображали усі погашення за тілом кредиту та відсотками за період 2017-2018 років до позовної заяви позивачем не долучено, а відтак, вважає суми заявлені до стягнення з ОСОБА_1 необґрунтованими належними доказами.

Зазначив, що згідно Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 19/12/18 від 19.12.2018 року вбачається, що розмір відступлених вимог на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» в частині суми основного боргу ОСОБА_1 складає:

-за Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року - 10 217,79 грн.;

-за Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року - 12 115,47 грн.;

-за Договором № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року - 16 646,47 грн., прострочення по яких складає 399 днів, 371 днів та 375 днів, відповідно.

Не зважаючи на це, позивач всупереч вказаному вище обсягу відступлених прав за Договорами позики необґрунтовано просить суд стягнути з ОСОБА_1 отримані суми основного боргу за кредитами, без врахування погашень, а саме: 13 000 грн. - основного боргу за Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року; 20 000 грн. - основного боргу за Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року; 20 000 грн. основного боргу за Договором № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості через безпідставність та недоведеність позовних вимог, а у разі відсутності підстав (на думку суду) для відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 внаслідок безпідставності та недоведеності позовних вимог просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до усіх вимог ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року, Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року, Договором № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року та відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності на звернення до суду.

Відповідач 2 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позов не подала.

Заслухавши думку представника позивача адвоката Олійника В.О. та представника відповідача 1 ОСОБА_1 адвоката Курило Р.М., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що 19.05.2017 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту Договором № РВ01-00071 ДК.

16.06.2017 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту Договором № РВ01-00090 ДК.

12.07.2017 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № РВ01-00105 ДК.

19.05.2017 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_1 , що виникли з Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року.

19.12.2018 року на підставі Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18 ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» відступило свої права вимоги за усіма вищевказаними кредитними договорами на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».

З долученого до позовної заяви Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18 вбачається, що ТОВ "Вендор-Фінанс" (що іменується "Цедент") передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" (далі "Цесіонарій"), а Цесіонарій набуває належне Цедентові права вимоги до боржників за кредитними договорами.

При цьому сторони погодили, що до Цесіонарія переходять всі права, які належать Цеденту за кредитними договорами (в тому числі право на донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором).

Згідно Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 19/12/18 від 19.12.2018 року, під порядковими номерами пунктів № 34, 35, 36 зазначена інформація про кредитні договори ОСОБА_1 .

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено ідентичний договір про відступлення права вимоги на тих самих умовах (Договір про відступлення права вимоги № 19/12/18-ВП від 19.12.2018 року).

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів укладення Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18-ВП від 19.12.2018 року, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» відступило свої права вимоги до ОСОБА_1 на користь позивача - ОСОБА_2 .

Також, матеріали справи не містять доказів укладення Договору про відступлення прав вимог за договором поруки, укладеним 19.05.2017 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_3 на користь позивача - ОСОБА_2 .

Таким чином, в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт укладення договору про відступлення прав вимог між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», при цьому, наявні в матеріалах справи повідомлення про відступлення прав вимог б/н від 19.12.20218 року не можуть вважатися належним доказом факту відступлення прав вимог на користь позивача, оскільки до зазначених повідомлень не додано жодного документа, що підтверджує направлення ОСОБА_1 вказаних повідомлень та їх отримання відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості з відповідачів за кредитами, а саме: 13 000 грн. - основного боргу за Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року; 20 000 грн. - основного боргу за Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року; 20 000 грн. основного боргу за Договором № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року, враховуючи те, що позивачем не доведено факту наявності заборгованості ОСОБА_1 за кредитами у вказаному розмірі, а також набуття прав вимоги на вказані суми ОСОБА_2 , у тому числі набуття прав вимоги до поручителя ОСОБА_3 .

При цьому, судом було досліджено зміст Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 19/12/18 від 19.12.2018 року, та встановлено, що розмір відступлених на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» вимог за сумою основного боргу ОСОБА_1 станом на 19.12.2018 року складав: за Договором № РВ01-00071 ДК від 19.05.2017 року - 10 217,79 грн.; за Договором № РВ01-00090 ДК від 16.06.2017 року - 12 115,47 грн.; за Договором № РВ01-00105 ДК від 12.07.2017 року - 16 646,47 грн. Відтак, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитними договорами на дату звернення до суду не могла існувати у заявленому до стягнення ОСОБА_2 розмірі, оскільки станом на 19.12.2018 року (дата укладення Договору між ТОВ "Вендор-Фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс»), її розмір був значно нижчим від заявленого позивачем.

Судом встановлено, що до позовної заяви не додано належних доказів, які б свідчили про актуальний розмір заборгованості за основним боргом по кожному з вищевказаних Договорів, а тому, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 основного боргу у заявленому розмірі, який суперечить Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 19/12/18 від 19.12.2018 року. За відсутності належного розрахунку, який би не суперечив наявним у справі письмовим доказам, а також, Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18-ВП від 19.12.2018 року, який би підтверджував розмір набутих прав вимог ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості самостійно визначити об`єктивний розмір основного боргу та констатує відсутність підстав для його стягнення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення відсотків, суд встановив наступне.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1.4 Договорів, за користування кредитними коштами, позичальник сплачує Кредитодавцю плату в розмірі 18,3%/18,65% в місяць від суми наданого кредиту. Нарахування проводиться за кожен день користування кредитом та включають в себе вартість послуг, пов`язаних із обслуговуванням кредиту, підлягають сплаті позичальником Кредитодавцю в день повернення суми кредиту.

При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом в розрахунковому періоді (місяці), а кількість днів у році приймається як 365 днів (366 днів - для високосного року) (п. 2.5.2).

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Оскільки, кредитні кошти надавались ОСОБА_1 на певний строк, а саме: по Договору № РВ01-000071 ДК - до 13.06.2018 року, по Договору № РВ01-00090 ДК - до 12.04.2018 року та по Договору № РВ01-000105 ДК - до 07.07.2018 року, тому лише до кожної з цих дат у кредитора було наявне право на нарахування процентів за користування кредитними коштами. Після цієї дати кредитор має право лише нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що строк кредитування відповідача є таким, що закінчився по Договору № РВ01-000071 ДК - 13.06.2018 року, по Договору № РВ01-00090 ДК - 12.04.2018 року та по Договору № РВ01-000105 ДК - 07.07.2018 року, як і закінчилося його право законно користуватися позиченими коштами, а тому, вимога позивача про стягнення відсотків за користування кредитом після вказаних дат є безпідставною.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування.

При цьому, як було встановлено судом, позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, що свідчив би про актуальний розмір заборгованості за відсотками по кожному з вищевказаних Договорів. Суд вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсотків у заявленому розмірі, за відсутності у матеріалах справи Договору про відступлення права вимоги № 19/12/18-ВП від 19.12.2018 року, який би підтверджував розмір набутих прав вимог ОСОБА_2 за відсотками нарахованими попередніми кредиторами по Договору № РВ01-000071 ДК, Договору № РВ01-00090 ДК, Договору № РВ01-000105 ДК, в межах дії даних договорів.

Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків, суд встановив, що позивачем розраховано інфляційні втрати та три проценти річних на суми заборгованості ОСОБА_1 у розмірі первісно виданих сум за кожним з кредитних договорів, хоча, як було встановлено судом, реальний розмір боргу станом на момент відступлення прав вимог первісним кредитором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», був значно меншим, відтак підстав застосовувати відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань боржником до зазначених сум позивач не мав.

Також, суд зазначає, що встановивши відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості по основному боргу та відсотках за користування кредитними коштами через недоведеність факту набуття прав вимог на вказані суми, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до чч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 536, 625, 549-552, 1050, 1054,1056-1 ЦК України, ст.ст. 15, 61, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук