У Х В А Л А

03 лютого 2021 року м. Київ

Справа № 361/5844/19

Провадження: № 22-ц/824/4485/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мостовенка Юрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сердинського В.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання приватною особистою власністю майна, набутого під час шлюбу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер :01:016:0095, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,2506 га, кадастровий номер :01:001:0009, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; гаражний бокс АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5763 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі адвоката Мостовенка Ю.В., як особа, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України),22 січня 2021 року направив апеляційну скаргу через засоби поштового зв`язку, одночасно порушивши питання про поновлення процесуального строку на оскарження, посилаючись на те, що його не було залучено до участі у даній справі, копію оскаржуваного рішення він не отримував.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження слід відмітити наступне.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду зі скаргою, скаржник посилався на те, що у січні та березні 2019 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 кошти в інтересах сім`ї. Свої зобов`язання за договорами позики ОСОБА_3 не виконав, а тому ОСОБА_1 був вимушений звернутись до суду із відповідним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як солідарних боржників. В рамках справи про стягнення коштів за договорами позики судом було накладено арешт на нерухоме майно6 об`єкт незвершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , яке формально зареєстроване за ОСОБА_2 , про належить до спільної власності подружжя. Ураховуючи, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення було накладено арешт на вказане нерухоме майно з метою забезпечення виконання рішення суду та зобов`язань колишнього подружжя як солідарних боржників або окремого зобов`язання ОСОБА_3 за рахунок Ѕ частини майна, набутого під час шлюбу, ОСОБА_1 є особою, яка не приймала участі у розгляді справи, проте суд вирішив питання про її права та інтереси.

Відповідно до статей 17, 18 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Взаємний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

За наведених обставин, вважаю за необхідне поновити адвокату Мостовенку Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року та відкрити апеляційне провадження за поданою скаргою з урахуванням сплати судового збору у розмірі, визначеному відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", та відповідності апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 31,32, 359-361, 366 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити адвокату Мостовенку Юрію Володимировичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Мостовенка Юрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання приватною особистою власністю майна, набутого під час шлюбу.

Надіслати учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк до 19 лютого 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома