1Справа № 335/1099/21 2/335/1251/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про скасування арешту та заборони відчуження всього майна,-

ВСТАНОВИВ :

02.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про скасування арешту та заборони відчуження всього майна, в якому просить зняти арешт та оголошення заборони відчуження всього майна, що належить йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер обтяження № 10350922, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 21836200 від 12.10.2010 року Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ.

Перевіривши дотримання позивачем вимог, які пред`являються до форми і змісту позовних заяв, суддя вважає, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зважаючи на наступне.

Згідно п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позов - це вимога особи (позивача) до іншої особи (відповідача), що ґрунтується на спірних правовідносинах між ними про захист своїх або чужих порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позов у цивільному процесуальному праві має характерні для нього ознаки, у тому числі: позов повинен містити матеріально-правову вимогу про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що випливає з порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів стосовно якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати матеріально-правове підґрунтя, тобто бути врегульованою нормами матеріального права та підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову - це фактична та юридична основа певної матеріально-правова вимоги позивача до відповідача.

Зміст позову - це конкретна дія суду, яку вимагає вчинити позивач на його користь. Безумовно така дія у матеріально-правовому сенсі повинна корелюватися з конкретним чи конкретними способами захисту порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, що відображені у матеріально-правових нормах. Прикладами певної дії, що вимагає на свою користь вчинити позивач у загальному плані передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення тощо.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільно-правовим спором є спір, який виникає внаслідок відсутності згоди суб`єкта цивільного права щодо умов виконання тих чи інших прав або обов`язків, що випливають з закону чи договору.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Разом із тим, у порушення ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві не викладено зміст позовних вимог щодо предмету позову, а саме: не вказано, які реальні, а не ілюзорні права позивача порушуються відповідачем, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання прав позивача з боку Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). В заяві відсутній виклад обставини, який свідчать про наявність спірних відносин між позивачем та відповідачем.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позивач визначив здійснити захист його майнових прав у позовному провадженні, а не у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016№ 5 спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 59 Закону "Про виконавче провадження"

Стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить звільнити з-під арешту все майно, яке належить йому та на яке було накладено арешт постановою Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ. Позивачем не зазначено правових підстав звернення до суду таким способом захисту який не передбачено законом, оскільки позивачем не вказано яке конкретно майно необхідно звільнити з-під арешту.

Окрім того, суд роз`яснює, що позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), однак ОСОБА_1 не зазначив у позовній заяві доказів на підтвердження обставин, що він є особою, яка володіє на підставі закону чи яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), при тому , що вказав у позові, що «квартира перебуває у державній власності і відповідно не підлягала арешту, оскільки не перебувала в його власності», іншого конкретно визначеного майна позовна заява не містить.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Доказами сплати судового збору є: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, яке додаються до позовної заяви і має містити відомості про те, яка саме заява оплачується судовим збором.

Позивачем надано копію квитанції про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн., оригінал квитанції про сплату судового збору при подачі позовної заяви позивачем не додано.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі.

Таким чином, позивачу потрібно подати оригінал квитанції про сплату судового збору, що є належним доказом по справі.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає за необхідне залишити дану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків шляхом надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України та її додатків для всіх учасників, справи з урахуванням наведених роз`яснень, а також надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про скасування арешту та заборони відчуження всього майна- залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, строк 7 (сім) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Апаллонова