КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 листопада 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Поліщук Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності, усунення перешкод у користуванні житлом, відшкодування витрат на оренду житла, відшкодування витрат за вкрадені речі, відшкодування матеріальних збитків, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 11 листопада 2021 року подано апеляційну скаргу, датою підписання якої вказано 10 листопада 2021 року.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно із статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не наводить обставин щодо дати отримання ухвали та не просить поновити строк на її оскарження.

З урахуванням наведеного, суд пропонує скаржнику звернутися до апеляційного суду із обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Окрім того, відповідно до пункту 3 частини 4 та частини 5 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

В апеляційній скарзі скаржник просить звільнити її від оплати судового збору, посилаючись на те, що опинилась в складних життєвих обставинах. Зокрема, вказує, що була зареєстрована у м.Луганську, на теперішній час місце проживання не зареєстроване, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно, відповідач аліментів на дитину не сплачує, відповідачі викрали їх речі, позбавили її та дитину житла, орендує житло, існують складнощі у працевлаштуванні, погіршився стан здоров`я.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (Рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v. Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v. Poland") від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Досліджені матеріали справи та викладені обґрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору дають підстави для припущень поза розумним сумнівом, що позивач опинилась в складних життєвих умовах, при цьому має на утриманні дитину 2014 року народження, що значною мірою ускладнює налагодження життєвих процесів та забезпечення звичайних потреб та інтересів своїх і дитини. Відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідно дохід ОСОБА_1 в травні та червні 2021 року не перевищував 6600 грн, попередні місяці 2021 року дохід суттєво менший.

Ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 454 грн, відповідно до Закону України "Про судовий збір" кошти від сплати судового зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. В розрізі доходів держави така сума є несуттєвою, проте для особи, яка опинилася в складних життєвих обставинах і забезпечує виховання малолітньої дитини ця сума може мати істотне значення.

Окрім того, вимоги заявлені особою, яка має дитину до 14 років і яка перебуває на утриманні матері, до справи приєднано докази наявності заборгованості зі сплати аліментів, є підстави уважати про малозабезпеченість родини, вимоги стосуються захисту сімейних та житлових прав, що кореспондується з положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, суд уважає за можливе звільнити скаржника від обов`язку сплати судового збору.

При вчиненні дій, що пов`язані з виконанням цієї ухвали, особі, якій вона адресована, відповідь слід надавати за адресою Київського апеляційного суду, судді Поліщук Н.В.

Відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Оскільки вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк для виконання вимог ухвали в частині строків оскарження - протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, роз`яснивши, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук