Дата документу 02.02.2021
ЄУ № 942/1487/20
Провадження №2/942/108/21
У Х В А Л А

02 лютого 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Войтенко О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новопсковського районного суду Луганської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.01.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 02.02.2021.

01.02.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме квартиру відповідача, що знаходиться у його власності за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що у разі задоволення позовних вимог та у разі відсутності грошових коштів у відповідача, матеріально-правові вимоги позивача до відповідача можуть бути задоволені за рахунок іншого майна, вказаного вище. Вважає доцільним забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити ефективний захист ОСОБА_1 своїх прав у випадку задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п. п. 1-4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову; інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що нерухоме майно, на яке має бути накладений арешт, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_2 .

Проте, заявник ОСОБА_1 не надав суду відомостей, що зазначений об`єкт нерухомого майна дійсно належить ОСОБА_2 , а також не вказав вартість цього майна.

Суд вважає, що за відсутності вказаних відомостей вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може порушити права інших осіб, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя

Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий