Справа № 161/8259/20 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/173/21 Категорія: 44 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що з метою отримання стоматологічних послуг вона звернулася в приватний стоматологічний кабінет, який знаходиться за адресою: проспект Відродження, 13 у місті Луцьку Волинської області. Такі послуги їй надав лікар-стоматолог ОСОБА_2 , за що вона сплатила на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 6800 грн.

Позивачка також зазначала, що після протезування зубів у неї з`явилися неприємні відчуття в ротовій порожнині, про що вона повідомила лікаря, на що останній запропонував їй безкоштовне зняття протезу та проведення лікування, однак від такої процедури вона відмовилась і звернулася до відповідача із проханням повернути їй кошти за лікування в розмірі 6800 грн, що відповідач і зробив.

ОСОБА_1 уважає, що неправомірними діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь 37 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначає, що рішення судом прийняте з дотриманням вимог закону, він своїми діями не заподіяв позивачці моральну шкоду, а тому просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина 1 статті 369 ЦПК України).

Апеляційний суд відповідно до вимог частини 13 статті 7 ЦПК України, частини 1 статті 369 ЦПК України розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статтею 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, тобто 04 лютого 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргупозивачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 надавались стоматологічні послуги позивачці ОСОБА_1 з протезування зубів, за надані послуги позивачка сплатила грошові кошти в розмірі 6800 грн.

Також судом встановлено, що позивачка була незадоволена якістю наданих послуг, з приводу чого звернулась до відповідача з проханням повернути їй сплачені нею кошти за надані послуги у розмірі 6800 грн, що останній і зробив.

У своїй позовній заяві про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок надання відповідачем неякісних послуг з протезування зубів їй була завдана моральна шкода, яка полягає у тривалих фізичних і душевних стражданнях.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За положеннями частини 1, 2, 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 своєї постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що тягар доказування наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення (делікту), окрім вини, лежить саме на потерпілій особі, яка має належними та допустимими доказами довести суду: 1) факт наявності шкоди; 2) протиправність діяння (дії чи бездіяльності) особи, яка завдала шкоди; 3) причинний зв`язок між завданою шкодою та протиправним діянням особи, яка завдала шкоди.

В свою чергу, враховуючи наявний у цивільному законодавстві принцип презумпції вини завдавача шкоди, відповідач повинен довести суду відсутність своєї вини у скоєному цивільному правопорушенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судом першої інстанції враховано, що позивачкою не доведено наявність неправомірних дій відповідача, внаслідок яких останній була заподіяна моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

ОСОБА_1 уважає, що їй відповідачем ОСОБА_2 була заподіяна шкода внаслідок надання останнім неякісних стоматологічних послуг.

Проте будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин позивачка суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кір випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 повернув позивачці ОСОБА_1 грошові кошти за надані послуги не може свідчити про надання відповідачем неякісних стоматологічних послуг, внаслідок чого позивачці була заподіяна моральна шкода.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відзиві на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 заперечує ту обставину, що він надав позивачці ОСОБА_1 неякісні послуги з протезування зубів.

При цьому позивачка не заявляла суду клопотання про призначення по справі судово-медичної експертизи для з`ясування обставин щодо якості наданих їй стоматологічних послуг.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги позивачки, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2020 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді