Ухвала

15 січня 2021 року

м. Київ

справа № 520/20422/18

провадження № 61-19318ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 6 жовтня 2020 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2020 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 6 жовтня 2020 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що постанови суду апеляційної інстанції ними на час подання касаційної скарги не отримано, з оскаржуваними судовими рішеннями вони ознайомилися в Єдиному державному реєстрі судових рішень, які оприлюднено 23 листопада 2020 року.

Твердження заявників про те, що вони звернулися до суду із касаційною скаргою протягом тридцяти днів з дня ознайомлення з оскаржуваними постановами, тобто з дотримання вимог статті 390 ЦПК України є правильними.

При цьому з урахуванням вимог вказаної норми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, проте не просять суд касаційної інстанції його поновити.

За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявникам права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вимогам закону.

Заявники узагальнено посилаються на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, проте не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою.

За таких обставин заявникам необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн).

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 6 жовтня 2020 року позивачами заявлено дві вимоги немайнового характеру (встановлення порядку користування земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії).

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали сплатити по 1 409,60 грн кожен (704,80*2), що разом складає 2 819,20 грн.

Тому за подання касаційної скарги заявникам необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 638,40 грн (2 819,20*200%), про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення їх від сплати судового збору.

До касаційної скарги додано квитанцію від 20 грудня 2020 року про сплату заявниками судового збору в розмірі 1 681,60 грн, що не відповідає встановленому законом.

За таких обставин заявники мають доплатити судовий збір у розмірі 3 956,80 грн (5 638,40-1 681,60), про що надати відповідний документ.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 6 жовтня 2020 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року залишити без руху.

Надати заявникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко