Номер провадження: 22-ц/813/6079/21
Номер справи місцевого суду: 2-1610/10
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

04.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» Рожка Станіслава Вадимовича на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного шлюбного майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного шлюбного майна задоволено. Визнано будинок АДРЕСА_1 - сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,5 кв. м., житловою площею 38,3 кв. м.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 23.12.2020 року директор ТОВ «Консалт Солюшенс» Рожко С.В., через засоби поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з тих підстав, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі іпотекодержателя спірного майна, 24.11.2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» в ході дослідження відомостей на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень» виявлено судове рішення по даній справі, 01 грудня 2020 року представник ТОВ «Консалт Солюшенс» ознайомився з матеріалами справи та з оскаржуваним рішенням суду. З цих підстав просить поновити строк.

Однак, зазначені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані апеляційним судом поважними, а тому дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно до вимог ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Частина перша ст. 127 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 19 серпня 2020 року по справі №522/21763/17-ц (провадження № 61-4312св20), встановлений законом процесуальний строк може бути поновлений лише за відповідною заявою учасника справи, а не з ініціативи суду. Цим самим реалізується принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржуване рішення суду постановлено місцевим судом 01 лютого 2010 року.

Апелянт надав до суду апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, засобами поштового зв`язку, 23 грудня 2020 року, тобто поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, а саме після спливу більш ніж десяти років.

Разом з тим, апелянт вказує, що суд першої інстанції не залучив до участі у даній справі іпотекодержателя, ПАТ «КБ «Надра», внаслідок чого попередній кредитор ПАТ «КБ «Надра» не мав змоги отримати копії оскаржуваного рішення від 01.02.2010 року.

До апеляційної скарги додано копію договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року, з якої вбачається, що ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» уклали цей договір та за цим договором ПАТ «КБ «Надра» відступає ТОВ «Консалт Солюшенс» належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами)) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору.

З Додатку № 1 до вказаного договору про відступлення прав вимоги, що містить реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, встановлено, що ПАТ «КБ «Надра» відступив право вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» до боржника ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору № 43/МК/2007-840 від 09.10.2007 року та до іпотекодавця ОСОБА_2 відповідно до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Ливіцькою О.В., реєстраційний № 3937, від 09.10.2007 року.

Також, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що як правонаступник ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс» ознайомився з текстом оскаржуваного рішення 01.12.2020 року, а тому, на думку апелянта, ТОВ «Консалт Солюшенс» має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2010 року.

Матеріалами справи встановлено, що ні ПАТ «КБ «Надра», ні ТОВ «Консалт Солюшенс» не були залучені до участі в даній справі в суді першої інстанції. Відповідно до розписки на а. с. 44 представник ТОВ «Консалт Солюшенс» ознайомився з матеріалами справи 01.12.2020 року.

Слід зазначити, що безпідставне та не передбачене процесуальним законом поновлення строку на апеляційне оскарження свідчитиме про порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Як встановлено з кредитного договору № 43/МК/2007-840 від 09.10.2007 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , банк надав позичальнику грошові кошти. В забезпечення зобов`язань по цьому договору позичальник передав у іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Заставодавець ОСОБА_2 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, отриманої на запит Одеського апеляційного суду, вбачається, що 04.08.2011 року відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2010 року у справі № 2-1610 за позивачем по даній справі ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на 1/2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, маючи право у будь-який час протягом дії договору іпотеки перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки, ПАТ «КБ «Надра», як іпотекодержатель, мав реальну можливість встановити факт визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 спірного домоволодіння відповідно до оскаржуваного рішення суду і на власний розсуд реалізувати своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно даних сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2010 року, що ухвалено по справі № 2-1610/10, 07.07.2015 року внесене до Єдиного державного реєстру судових рішень, та оприлюднене на сайті Реєстру 14.07.2015 року.

Проте з часу внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 04.08.2011 року про зміну власника іпотечного майна рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2010 року у справі № 2-1610, іпотекодержатель не вжив заходи для оскарження даного рішення суду першої інстанції.

При відчуженні права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки покупець прав вимоги - Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не був позбавлений можливості пересвідчитися в існуванні предмета іпотеки та належності предмета іпотеки іпотекодавцю у повному обсязі і з`ясування у продавця права вимоги за іпотечним договором про причини пропуску строку оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2010 року у справі № 2-1610, на підставі якого у 2011 році зареєстровано право на частку у предметі іпотеки за іншою особою. При цьому ризик придбання права вимоги за іпотечним договором з усіма можливими негативними наслідками несе саме покупець права вимог за іпотечним договором ТОВ «Консалт Солюшенс», оскільки сам по собі факт придбання права вимоги в даному випадку не є достатньою підставою для поновлення новому іпотекодержателю строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що ухвалене у 2010 році.

За таких обставин, апелянту необхідно у строк десять днів з дня отримання цієї ухвали суду звернутися до Одеського апеляційного суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження в контексті обставин, наведених у цій ухвалі суду апеляційної інстанції. Відповідно до ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених недоліків. В разі не доведення поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 354, 357 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» Рожка Станіслава Вадимовича на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного шлюбного майна - залишити без руху.

Надати апелянту строк десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення вказаних недоліків скарги.

Роз`яснити апелянту, що у разі не доведення поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе