Справа № 515/1410/21
Провадження № 2/515/1897/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Давиденка К.В.

представника відповідача - адвоката Логінова О.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в порядку загального провадження провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника пред`явила вказаний позов, поси- лаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого залишилася земельна ділянка площею 0,60 га, розташована на території Не- рушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 470391, виданого Нерушайською сільською радою 01.10.2001 р. на ім`я ОСОБА_2 , яку вона має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка от- римала відмову у зв`язку з втратою шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спад- щини та не наданням доказів фактичного прийняття спадщини. Зазначені обставини стали причи- ною звернення її до суду з вказаним позовом про визнання за нею права на земельну ділянку, ос- кільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування зазначеного спадкового ма- йна вона позбавлена можливості.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.20).

Представник відповідача направив до суду відзив з проханням заслухати справу у його відсут- ність, визнаючи позовні вимоги (а.с.19).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_1 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 5, 6), позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Кілія Одеської області, 10.06.1969 р. після укладенння шлюбу їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.7), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 470391 (а.с.8) підт- тверджується, що земельна ділянка загальною площею 0,60 га, що розташована на території Неру- шайської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарсько- го виробництва, була передана у приватну власність ОСОБА_2 .

Вартість земельної ділянки загальною площею 0,60 га, що перебувала у власності ОСОБА_2 , становить 45250 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП ОСОБА_4 від 13.09.2021 р. (а.с.9-10).

Довідкою Татарбунарської міської ради від 17.09.2021 р. (а.с.11) підтверджується, що ОСОБА_2 на момент смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою є зареєстрованою дружина - ОСОБА_1 , яка після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

З копії листа нотаріуса (а.с.12) видно, що позивачу відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після померлого ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненадання доказів прийняття спадщини спадкоємцем.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

В силу ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випад- ків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини ви никли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України зас- тосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Коде- ксу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набран- ня ним чинності.

Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час ві дкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - в день смерті спа дкодавця ОСОБА_2 , діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоє- мець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийня- та спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкрит- тя спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є де- нь смерті спадкодавця.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пер- шої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питан- ня не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за наявності інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль- них і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду циві- льних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом в порядку першої чер- ги, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що нею нотаріусу не надано доказів фактичного прийняття нею спадщини.

Отже, за позивачем має бути визнано право власності на зазначену земельну ділянку, що зали- шилася після смерті ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.529, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.13, 76-81, 200, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку за- довольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Кілія Одеської облас- ті, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, цільове призначен- ня якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на терито- рії Нерушайської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно держав- ного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 470391, виданого Нерушайською сі- льською Радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в Книзі за- писів державних актів на право приватної власності на землю за № 42.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі- сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.