Ухвала

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 461/8241/20

провадження № 61-788ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року за заявою Львівської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Львів-1», державного реєстратора Бойко Христини Романівни про скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Львів-1» (далі - ТОВ «Перлина Львів-1»), державного реєстратора Бойко Х. Р. про скасування державної реєстрації права власності.

Одночасно з позовною заявою Львівська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень кафе-бару площею 862,7 кв. м на АДРЕСА_1 , а також внесення будь-яких змін в структурні елементи об`єкта нерухомості, проведення підготовчих чи будівельних робіт на об`єкті.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 07 жовтня 2020 року заяву Львівської міської ради про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову заборонено відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого

майна - нежитлових приміщень кафе-бару площею 862,7 кв. м на АДРЕСА_1 , а також внесення будь-яких змін в структурні елементи об`єкта нерухомості, проведення підготовчих чи будівельних робіт на об`єкті - до вирішення спору по суті.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 07 жовтня 2020 року в частині заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо внесення будь-яких змін в структурні елементи об`єкта нерухомості площею 862,7 кв. м на АДРЕСА_1 ,

а також проведення підготовчих чи будівельних робіт на об`єкті скасовано та відмовлено Львівській міській раді у застосуванні таких заходів забезпечення позову.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня

2020 року, в якій заявник вказує, що ухвала суду першої інстанції в частині заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо внесення будь-яких змін в структурні елементи об`єкта нерухомості площею 862,7 кв. м на АДРЕСА_1 , є обґрунтованою, у зв`язку з чим просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 352 ЦПК України визначено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року

у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено висновок, що неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову чи залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Як вбачається з касаційної скарги, Львівська міська рада фактично оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в забезпеченні позову шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо внесення будь-яких змін в структурні елементи об`єкта нерухомості площею 862,7 кв. м на АДРЕСА_1 , тобто оскаржує постанову апеляційного суду в частині відмови в забезпеченні позову.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржуване судове рішення щодо відмови

у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України),

не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня

2020 року за заявою Львівської міської ради про забезпечення позову

в частині відмови в забезпеченні позову шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо внесення будь-яких змін в структурні елементи об`єкта нерухомості площею 862,7 кв. м на АДРЕСА_1 у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Львів-1», державного реєстратора Бойко Христини Романівни про скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв