Справа № 529/926/20
Провадження № 2/529/32/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Диканського району Полтавської області, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Диканської державної нотаріальної контори Полтавської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . На дату смерті разом із спадкодавцем у будинковолодінні по АДРЕСА_1 були зареєстровані: вона (позивач по справі), його цивільна дружина (шлюб не зареєстрований) - ОСОБА_4 , онук ОСОБА_2 , зять (цивільний шлюб з позивачем) ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що вказане будинковолодіння має статус колгоспного двору, а членами такого колгоспного двору були всі вищевказані особи. Виходячи із того, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, частка кожного члена колгоспного двору становила 1/5.

ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 . Після смерті батька та матері вона є єдиним спадкоємцем за законом, фактично прийняла спадщину, але не оформила її. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , який є її сином, як член колгоспного двору теж має право на 1/5 частину спірного будинковолодіння, однак він не заявляв і не заявляє своїх прав на це нерухоме майно та по суті відмовляється від свого права на 1/5 частину цього майна, а отже вона відповідно до положень ч. 3 ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 346, ч. 1 ст. 347 ЦК України має право на цю частку відповідача.

Позивач зазначає, що з 05 січня 1994 року та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , тобто майже 18 років, вона проживала разом з останнім однією сім`єю, як чоловік та жінка, в будинку по АДРЕСА_1 , вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому як члену колгоспного двору 1/5 частину вказаного будинковолодіння, однак відсутність документів про перебування їх у зареєстрованому шлюбі унеможливлює прийняття нею вказаної спадщини.

ОСОБА_1 вказує, що нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на спірне будинковолодіння. З урахуванням викладеного, просить встановити факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з метою оформлення спадщини після його смерті, та визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Андріївської сільської ради Диканського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності його представника.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позову, він відмовляється на користь позивача ОСОБА_1 від належної йому як члену колгоспного двору 1/5 частини будинку по АДРЕСА_1 , та просить розгляд справи провести за його відсутності.

Представник третьої особи - Диканської державної нотаріальної контори в підготовче засідання не з`явився, до суду надійшло письмове клопотання, згідно якого третя особа при винесенні рішення покладається на розсуд суду та просить розглянути справу без участі її представника.

Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідачами було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, третя особа не заперечувала проти задоволення позову, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

З огляду на подані учасниками справи письмові заяви, суд провів розгляд справи у підготовчому засіданні за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Диканським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 13/.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 10 жовтня 2020 року, було встановлено факт родинних відносин, а саме, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дочкою та батьком. Вказаний факт встановлювався для подальшого оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 /а.с. 11-12/.

Відповідно до довідок, виданих Андріївською сільською радою Диканського району Полтавської області від 16.06.2020 за вих. № 02-35/285 та від 04.08.2020 за вих. № 02-35/354, будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно з даними погосподарської книги № 2, особовий рахунок № НОМЕР_2 , мало статус колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 у вказаному домогосподарстві були зареєстровані та значилися членами колгоспного двору: голова двору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зять - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору площею 0,25 га не приватизована /а.с. 18, 20/.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого 22.07.2020 Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому складається з житлового будинку (літ. А-1), сараю (літ. Б), гаража (літ. В) /а.с. 21-25/.

Відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року (у редакції, чинній на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР 1963 року (у редакції, чинній на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до ст. 123 ЦК Української РСР 1963 року (у редакції, чинній на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Частиною першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що як позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , так і нині покійні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не втратили своє право на свою частку у майні колгоспного двору.

Таким чином, виходячи з рівності часток в майні колгоспного двору - будинковолодінні по АДРЕСА_1 , всі члени колгоспного двору мали рівні частки цього будинковолодіння, а саме по 1/5 частині.

В той же час, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 позбавлені можливості в позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на фактично належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору, оскільки чинним законодавством право власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір не передбачене.

При цьому, як вбачається із письмової заяви відповідача ОСОБА_2 , останній відмовляється на користь позивача ОСОБА_1 від належної йому як члену колгоспного двору 1/5 частини будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Виходячи з вказаних обставин, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 правомірно набули майнових прав кожен на 1/5 частину спірного будинковолодіння як члени колишнього колгоспного двору, не втратили право на свою частку у майні колгоспного двору, беручи до уваги визнання відповідачем ОСОБА_2 позову та його письмову відмову на користь позивача ОСОБА_1 від належної йому як члену колгоспного двору 1/5 частини будиковолодіння, враховуючи, що відповідно до чинного законодавства особа вільно, на власний розсуд здійснює свої цивільні права, має право відмовитися від свого майнового права, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 2/5 частини спірного будинковолодіння, як за членом колишнього колгоспного двору.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 , як їхня дочка, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, на підставі ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, але не оформила її.

Враховуючи те, що за життя нині покійні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 хоча і не витребували та не зареєстрували у встановленому законом порядку своє право власності на належні кожному з них по 1/5 частині спірного будинковолодіння, яке має статус колгоспного двору, членами якого вони були, однак правомірно набули майнових прав на вказані частки, не втратили право на свою частку у майні колгоспного двору, суд дійшов висновку, що вказане майно є спадковим.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

З наявної у матеріалах справи копії постанови державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Диканської державної нотаріальної контори Косик В.О. за № 02-31/328 від 02 грудня 2020 року вбачається, що позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні у нотаріальному порядку спадкових прав на спірне будинковолодіння у зв`язку із неможливістю встановлення дійсного складу спадкового майна та відсутністю правовстановлюючого документа на вказане будинковолодіння /а.с. 29/.

Враховуючи те, що за життя спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не отримали правовстановлюючих документів на належні їм по 1/5 частині спірного будинковолодіння, яке є колишнім колгоспним двором, у зв`язку із чим позивач не може вирішити питання прийняття спадщини в позасудовому порядку, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків, фактично прийняла спадщину, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає, беручи до уваги, що відсутність реєстрації права власності не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 2/5 частини спірного будинковолодіння у порядку спадкування після смерті її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що членом колишнього колгоспного двору, розташованого по АДРЕСА_1 , також був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с. 18/.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 з 1994 року та до дня своєї смерті проживав у вищевказаному будинковолодінні однією сім`єю, як чоловік та жінка, разом з ОСОБА_1 - позивачем по справі, вів з нею спільне господарство. Спільних дітей у вказаних осіб не було /а.с. 14, 16, 17, 18/.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК у судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до ІНФОРМАЦІЯ_9 тощо.

Інститут фактичних шлюбних відносин, тобто проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, введений у національне законодавство Сімейним кодексом України і закріплений, зокрема, у ст. 74 СК України.

Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_9. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), норми Сімейного кодексу застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше ІНФОРМАЦІЯ_9. До сімейних відносин, які існували до ІНФОРМАЦІЯ_9, норми Сімейного кодексу застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою та цим Кодексом не передбачалося встановлення такого факту. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з ІНФОРМАЦІЯ_9.

Суд дійшов висновку, що докази в їх сукупності свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 та нині покійний ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Враховуючи те, що Кодексом про шлюб та сім`ю України не передбачалося визнання факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і такі фактичні шлюбні відносини не мали юридичних наслідків, вказаний факт набув юридичного значення лише після набрання чинності СК України та ЦК України з ІНФОРМАЦІЯ_9, позовні вимоги в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу у період з 1994 року до дня смерті ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню.

Також, беручи до уваги, що позивач не має іншої можливості документально підтвердити факт проживання її та померлого ОСОБА_5 однією сім`єю, а його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому спір щодо встановлення даного факту відсутній, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу з ІНФОРМАЦІЯ_9 до дня смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи вбачається, що померлому ОСОБА_5 як члену колгоспного двору належала 1/5 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що за життя нині покійний ОСОБА_5 хоч і не витребував та не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на належну йому 1/5 частину спірного будинковолодіння, яке має статус колгоспного двору, членом якого він був, однак правомірно набув майнових прав на вказану частку, не втратив право на свою частку у майні колгоспного двору, суд дійшов висновку, що вказане майно є спадковим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 заповіту не складав, єдиним його спадкоємцем за законом є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали з спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 не отримав правовстановлюючих документів на належну йому 1/5 частину спірного будинковолодіння, яке є колишнім колгоспним двором, у зв`язку із чим позивач не може вирішити питання прийняття спадщини в позасудовому порядку, позивач та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах, більше п`яти років до часу відкриття спадщини, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає, беручи до уваги, що відсутність реєстрації права власності не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/5 частину спірного будинковолодіння у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 3 ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 346, ч. 1 ст. 347, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1264, 1268 ЦК України, ч. 2, 4 ст. 3, ст. 74 СК України, ст. 58 Конституції України, ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, п. 5 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Диканського району Полтавської області, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Диканської державної нотаріальної контори Полтавської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, з ІНФОРМАЦІЯ_9 до дня смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні вимог щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5 однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, з 1994 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 - відмовити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , яке відповідно до технічного паспорта складається з житлового будинку (літ. А-1), сараю (літ. Б), гаража (літ. В), з якого: на 1/5 частину у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/5 частину у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/5 частину у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 2/5 частини як члена у майні колишнього колгоспного двору.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі:

- Андріївська сільська рада Диканського району Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, Диканський район, с. Андріївка, ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Диканська державна нотаріальна контора Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, смт Диканька, вул. Пушкіна, 6, .

Головуючий О.С. Кириченко