Номер провадження: 22-ц/813/3923/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Ющак А.Ю,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеського національного медичного університету, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Дишлевої Тетяни Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерство охорони здоров`я України, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним рішення, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій,

встановив:

27.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеського національного медичного університету (далі ОНМедУ), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Дишлевої Т.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство охорони здоров`я України, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним рішення, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерди К.С. від 29.11.2018 року провадження по справі відкрито.

Разом з тим, 21.12.2019 року матеріали справи надійшли в установленому законом порядку судді Домусчі Л.В., через відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К.С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2019 року зазначену справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні 28 січня 2020 року.

24.01.2020 року ОСОБА_2 надав суду клопотання про відмову від позову про визнання незаконним рішення, визнання протиправним та скасування реєстраційних дій (т.2, а.с. 223-226).

Відмова від позову мотивована тим, що йому стало відомо про законність оскаржуваного у даній справі рішення Вченої ради ОНМедУ від 31 серпня 2018 року, оскільки вказане рішення було прийнято колективно представниками трудового колективу та студентства, що відповідає вимогам ст.ст. 36, 40 Закону України «Про вищу освіту», Положенню про Вчену раду ОНМедУ та Положенню про студентське самоврядування в ОНМедУ. Крім цього, як виявилося, рішення Вченої ради ОНМедУ від 31 серпня 2018 року погоджено студентським самоврядуванням. Вказане свідчить про те, що призначення тимчасово виконуючим обов`язки ректора ОНМедУ ОСОБА_5 відбулось у передбаченому законодавством порядку. Оскільки оскаржувані у даній справі реєстраційні дії були проведені на підставі законного рішення Вченої ради ОНМедУ від 31.08.2018 року, то, відповідно, внесення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Дишлевою Т.В. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про тимчасово виконуючого обов`язки ректора та підписанта ОНМеДу ОСОБА_5 відбулось законно.

Таким чином, на думку позивача відпали підстави для оскарження реєстраційних дій від 20 листопада 2018 року №9022681, 21 листопада 2018 року №0022681 та 26 листопада 2018 року №2022681 як таких, що проведенні відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Враховуючи викладене, позивач просив прийняти заяву про відмову від позову та постановити ухвалу про закриття провадження по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 рокуприйнято відмову ОСОБА_6 від позову. Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОНМедУ, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Дишлевої Т.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство охорони здоров`я України, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним рішення, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій закрито (т.2, а.с.241).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року про закриття провадження у справі та постановлення нової, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 обгрунтовувала тим, що у неї виникають сумніви стосовно того, що заяву про закриття провадження у справі подав саме позивач ОСОБА_2 , оскільки останній не володіє українською мовою, а тому не міг самостійно написати заяву про відмову від позову, тим паче розуміти зміст даної заяви та наслідки подання і задоволення такої заяви.

При цьому, на думку заявника апеляційної скарги, суд, в порушення, ч.ч. 1 і 2 ст. 206 ЦПК України, не перевірив обставин відмови позивача від позову і не роз`яснив йому наслідки відмови від позову, оскільки в судовому засіданні, в якому розглядалась заява про відмову від позову, були присутні лише представник ОСОБА_1 адвокат Корнілова Л.І., інші учасники справи до суду не з`явились.

Крім того, заявник апеляційної скарги заявила, що судом першої інстанції порушено принцип рівності сторін у справі, оскільки суд безпідставно відмовив ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 27.01.2021 року, на 15.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України, у тому числі позивач ОСОБА_2 , оскільки за зареєстрованою в установленому законом порядку адресою, а також за вказаним ним місцем проживання, відсутній (т.3, а.с. 75, 77-78, 91-119).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п. 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року (т.3, а.с.136), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Більше того, ознайомившись з матеріалами справи, представник ОНМедУ Кравець А.Д. надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якій також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін (т.3, а.с.122-127).

При цьому колегією суддів також враховано, що за змістом ст. 368 ЦПК України явка учасників справи до суду апеляційної інстанції є необов`язковою.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 01.02.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що згідно до ч.2 ст.49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у відповідності до ч.3 ст.206 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

При цьому, суд правильно зазначив, що підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому у відповідності до ч.5 ст.206 ЦПК України суд дійшов правильного висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю.

Суд також правильно вказав, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З цих підстав, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд в судовому засіданні, в порушення вимог, передбачених ч. 2 ст. 206 ЦПК України не роз`яснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, є слушними, однак зазначені обставини не спростовують висновків суду про необхідність прийняття відмови позивача від позову і закриття у зв`язку з цим провадження у справі.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в неї виникають сумніви стосовно того, що заяву про закриття провадження у справі подав саме позивач ОСОБА_2 , оскільки останній не володіє українською мовою, а тому не міг самостійно написати заяву про відмову від позову, тим паче розуміти зміст даної заяви та наслідки подання і задоволення такої заяви, то колегія суддів зазначає, що дані доводи не знайшли жодного підтвердження в матеріалах справи.

Більше того, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не був позбавлений можливості заявити про це в судовому засіданні, однак він цього не здійснив, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, у тому числі в суді апеляційної інстанції, як за місцем своєї реєстрації, так і за місцем проживання, про що вказано вище і що випливає зі місту ч. 2 ст. 131 ЦПК України.

Зазначені обставини стосуються і доводів заявника апеляційної скарги про те, що суд не перевірив обставин відмови від позову і не роз`яснив ОСОБА_2 наслідки відмови від позову, як то передбачено ч. 2 ст. 206 ЦПК України.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено принцип рівності сторін у справі, оскільки суд безпідставно відмовив представнику ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, то колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи це право суду, виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, рівно як і розгляд заяви позивача про відмову від позову.

При цьому колегія суддів зазначає, що вказане клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Євфімішина П.В. надійшло до суду першої інстанції 28.01.2020 року (а.с.27-233), в той час як заява позивача ОСОБА_2 про відмову від позову надійшла до суду першої інстанції 24.01.2020 року, яка і була першою розглянута судом та задоволена оскаржуваною ухвалою суду.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що ні заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Корнілова Л.І., рівно як і інші учасники справи, у тому числі третя особа ОСОБА_3 , не скористались правом прийняття участі у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», як то передбачено ст. 212 ЦПК України, в редакції Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 року.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року про закриття провадженняу справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова