Постанова

Іменем України

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 200/11357/19

провадження № 61-15006св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Олександрук Ганна Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників касаційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у складі судді Макарова М.О.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Олександрук Г. В. (далі - Державний реєстратор) від 28 липня 2017 року, індексні номери: 36371204, 36370994, 36370716, 36370204, 36369651, якими скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ; зобов`язати Державного реєстратора привести у попередній стан данні у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме: відновити записи про право власності № № 15705708, 15705763, 15705836, 15767105, 15767601 на об`єкти нерухомого майна - квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 01, 01, 01, 01, 01); стягнути на користь ОСОБА_1 суму сплачено судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська заочним рішенням від 03 грудня 2019 року позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував рішення Державного реєстратора від 28 липня 2017 року, індексні номери: 36371204, 36370994, 36370716, 36370204, 36369651, якими скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 . Зобов`язав Державного реєстратора привести у попередній стан данні в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме відновити записи про право власності № № 15705708, 15705763, 15705836, 15767105, 15767601 на об`єкти нерухомого майна - квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 01, 01, 01, 01, 01). Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 1 536,80 грн судового збору.

Рішення районного суду мотивоване відсутністю рішення суду про скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, тому дії державного реєстратора щодо скасування такого права є протиправними, а рішення державного реєстратора незаконним.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 31 серпня 2020 року повернув Дніпровській міській раді апеляційну скаргу на заочне рішення Бабушкінського

районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана без додержання порядку перегляду заочного рішення, передбаченого розділом ІІІ Глави 8 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 09 жовтня 2020 року, Дніпровська міська рада просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, оскільки Дніпровська міська рада зверталася з апеляційною скаргою на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року як особа, яка не брала участі в розгляді справи права якої порушені, тому відповідно до ЦПК України має право його оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Олександрук Г. В. є співробітником Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, який відповідно до положення про Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, затверджений рішенням Дніпровської міської ради від 01 грудня 2016 року № 61/16 є самостійним виконавчим органом Дніпровської міської ради та самостійною юридичною особою, що має власний (ЄДРПОУ Дніпровської міської ради 26510514).

Подання Дніпровською міською радою заяви про перегляд заочного рішення суперечить нормам, передбаченим розділом III Глави 8 ЦПК України, оскільки Дніпровська міська рада, як самостійний учасник цивільних правовідносин, не була залучена відповідачем у цій справі.

12 січня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката Рибіної І. В. як представника ОСОБА_1 , який мотивований тим, що право на оскарження заочного рішення в апеляційному порядку у відповідача виникає лише після проведення судом першої інстанції процедури його перегляду за заявою відповідача і постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення. Оскільки відповідач таких дій не вчиняв ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали зБабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

09 грудня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частинах першій та другій статті 400 ЦПК України визначено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

03 грудня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив заочне рішення у цій справі.

14 серпня 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний

перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,

свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У частині першій статті 282 ЦПК України визначено, що за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Частинами другою та третьою статті 288 ЦПК України передбачено, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Тлумачення статей 284, 287, 288 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що ЦПК України передбачає дві форми перегляду заочного рішення: загальну (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальну (перегляд судом, який ухвалив заочне рішення, за заявою відповідача). При цьому апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Оскільки, відповідачем у цій справі є Державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Олександрук Г. В., а апеляційна скарга подана Дніпровською міською радою як особою, яка не брала участі в розгляді цієї справи, висновок апеляційного суду про те, що Олександрук Г. В. є співробітником Дніпровської міської ради, тому заявником порушено порядок оскарження заочного рішення, є помилковим і таким, що не відповідає наведеним нормам процесуального права.

З огляду на викладене Верховний Суд приймає аргументи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду

апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року скасувати,

справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. І. Крат