Справа № 761/9869/20
Провадження № 2/761/1815/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Буцан Р.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач 26.09.2019 р. набув право власності на кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу. Після придбання майна позивач дізнався, що з 11.04.2017 р. в квартирі зареєстрований відповідач. Разом з тим, ОСОБА_2 позивачу не знайомий, особистих речей відповідача в квартирі немає. Відповідач не відомий також і сусідам та організації, яка обслуговує будинок - ЖБК «Енергетик». Відповідач фактично не проживає квартирі, про що свідчать відповідні Акти. За таких обставин позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Провадження у справі відкрито 03.07.2020 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Також позивач зазначає що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі і не заперечує щодо заочного розгляду справи .

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся у передбачений чинним ЦПК України спосіб, проте в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Також відповідачем не надавався у встановленому законом порядку відзив на позов.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм належну оцінку суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 26.09.2019 р. між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу квартири за умовами якого позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романченком В.В.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України.

Так, право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване у встановленому порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який долучено до матеріалів справи.

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі, належній позивачу, з 11.04.2017 р. зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що відповідач невідома йому особа, яка довгий час не проживає в квартирі, особисті речі ОСОБА_2 в помешканні відсутні. Позивач змушений був сплатити борги за утримання квартири та комунальні послуги, які станом на вересень 2019 р. становили 27 686,75 грн.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, як це визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Факт не проживання ОСОБА_2 у помешканні, яке належить на праві власності ОСОБА_1 підтверджується Актами про не проживання особи реєстрації від 26.10.2019р, 14.01.2020 р. та 20.02.2020 р., складені членами комісії ЖБК «Енергетик» та засвідчений головою правління ЖБК «Енергетик».

Як вбачається з зазначених Актів, в квартирі, власником якої є ОСОБА_1 ОСОБА_3 не проживає, особистих речей даної особи в квартирі не має, спальних місць та інших фактів, що вказують на проживання ОСОБА_3 в квартирі не виявлено.

Також в Актах вказано, що за даними обслуговуючої організації ЖБК «Енергетик» з вересня 2019 року утримання вказаної квартири здійснює власник ОСОБА_1 , в тому числі шляхом погашення боргів по сплаті комунальних послуг в сумі 27 686,75 , що накопичився за період з 2009 року по серпень 2019 року включно.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідачів в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, під час розгляду справу не було встановлено обставин та не отримано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 проживає у спірному помешканні і за місцем реєстрації перебувають його речі та він поряд із власником приймає участь у витратах по утриманню кімнати та сплачує комунальні послуги.

Крім того, не було встановлено обставин, які б свідчили, що відповідачу чиняться перешкоди у проживанні за місцем реєстрації - в квартирі АДРЕСА_1

Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Так, в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року по справі № 615/1636/17 зазначено, що виходячи з порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР, можна дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок про застосування норм права міститься у постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

За приписами ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про поважність причин не проживання ОСОБА_3 у спірному приміщенні, відсутність підстав вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у його праві та з огляду на те, що реєстрація ОСОБА_3 у приміщені обмежує ОСОБА_1 у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280-284, 352,354 ЦПК України, ст. 71 ЖК УРСР, ст.ст. 16,321,391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи таким, що втратив право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 840 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 02.02.2021 року.

Суддя