Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2320/21

Номер провадження: 2/511/730/21

"30" листопада 2021 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванової О. В. , розглянувши матеріали за позовом представника позивача Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» В.О. Шацкова до ОСОБА_1 про зміну формулювання причин звільнення

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява представника позивача Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» В.О. Шацкова до ОСОБА_1 про зміну формулювання причин звільнення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, при розподілі справ між суддями, 03 листопада 2021 року вказаний позов був розподілений в провадження судді Іванової О.В.

30.11.2021 року на запит суду надійшли відомості з органу реєстрації місця проживання про зареєстроване місце проживання відповідача.

Подана до суду позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 185 ЦПК України та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Також, частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Всупереч цих вимог, подана позовна заява підписана від імені підприємства - Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» виконуючим обов`язки Генерального директора В.О. Шацковим, що не узгоджується з діючим законодавством та суперечить ч. 3 ст. 58, ст. 60 ЦПК України, оскільки його повноваження як керівника та/або представника не підтверджені жодним документом.

Таким чином, повноваження В.О. Шацкова представляти інтереси Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», зокрема, вчиняти від її імені дії, передбачені статтями 43,49 ЦПК України, в тому числі представляти її інтереси є непідтвердженими.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Окрім того, оскільки судом приймається рішення про необхідність повернення вказаних матеріалів з підстав п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд, також наголошує на наступному.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення тощо. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Але, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач, як власник підприємства просить змінити формулювання причин звільнення жодним чином не огрунтовуючи яке його право та ким оспорюється або не визнається, або порушується, та що дійсно є спір по справі.

На думку суду саме позивачу як власнику підприємства належить дискреційне право на внесення змін до будь-яких наказів, в тому числі щодо зміни формулювання звільнення, оскільки діючим законодавством обмеження з цього приводу відсутні. Вказана думка суду узгоджується з практикою Верховного Суду Згідно якої передбачено наступне.

Так, у відповідності до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 489/5112/17, провадження № 61-39198св18 суд зазначив, що за правилами частини третьої статті 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Аналіз змісту частини третьої статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку, що в разі визнання звільнення таким, що не узгоджується із чинним законодавством, суд на прохання працівника,який у зв`язку з допущеними щодо нього порушеннями законодавства про працю не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, може визнати звільнення незаконним і, не поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення та формулювання його причини з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

При винесенні ухвали судом враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи статтю шосту Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає поверненню позивачу разом з усіма доданими матеріалами.

Керуючись ст. 58, 60, 175,177,185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позовну заяву представника позивача Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» В.О. Шацкова до ОСОБА_1 про зміну формулювання причин звільнення разом з доданими документами повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Роздільнянського районного суду Одеської області апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів.

С Суддя: О. В. Іванова