Справа № 752/3009/21
Провадження № 2-з/752/151/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення додаткової участі у спілкуванні та вихованні дітей того з батьків хто проживає окремо від них,

в с т а н о в и в:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 752/3009/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення додаткової участі у спілкуванні та вихованні дітей того з батьків хто проживає окремо від них.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року відкрито провадження в указаній справі.

29 січня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка підписана електронним цифровим підписом, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні між позивачем та дітьми: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), надаючи дітей для зустрічей тричі на тиждень:

- ОСОБА_3 - що вівторка та четверга з 17.00 до 08.00 ранку наступного дня та що суботи з 9.00 до 20.00;

- ОСОБА_4 - що понеділка та середи з 17.00 до 8.00 ранку наступного дня та що неділі з 9.00 до 20.00);

-без присутності матері до вирішення спору.

Заява обґрунтована тим, що 17 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, який рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року у справі № 752/16359/18 був розірваний. Під час шлюбу у подружжя ОСОБА_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням органу опіки та піклування - розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 22 грудня 2018 року № 974 встановлено порядок участі у виховані дітей. Однак, незважаючи на вказане рішення органу опіки та піклування, відповідач продовжує чинити перешкоди щодо спілкуванні та участі у вихованні батьком своїх дітей.

Заявник вважає, що заходи забезпечення позову, які він просить застосувати, спрямовані на забезпечення можливості підтримання емоційних та соціальних контактів з дітьми до вирішення справи по суті та не збігаються з позовними вимогами.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 3 частиною першою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частиною десятою статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, що є неприпустимим.

Реалізація позивачем права на підтримання емоційних контактів, особистих відносин, спілкування з дітьми може бути забезпечена дотриманням судом розумних строків розгляду справи.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 759/119/18.

Ураховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення додаткової участі у спілкуванні та вихованні дітей того з батьків хто проживає окремо від них.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Кахно