Справа № 298/1113/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Готри Т.Ю., Фазикош Г.В.,

за участі секретаря: Микуляк Є.В.,

за участі позивача- ОСОБА_1 , представників - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Великоберезнянського районного суду від 14 липня 2020 року, головуюча суддя Лютянська М.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишківської сільської ради Великоберезнянського району (правонаступником якої є Костринська сільська рада Ужгородського району), третіх осіб на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2005 року і на даний час вона відкрито і безперервно користується нежитловою будівлею, що знаходиться в с. Вишка, Великоберезнянського району, Закарпатської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вишківської сільської ради від 10 травня 2019 року №13 - в даній нежитловій будівлі присвоєно адресний номер : НОМЕР_1. Наявність майна підтверджується виготовленим на ім`я ОСОБА_1 , технічним паспортом на нежитлову будівлю від 03.05.2019 року. За весь період володіння і користування даним майном вона за свій рахунок утримує будівлю.

01 жовтня 2019 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за повідомленням виконувача обов`язків керівника місцевої прокуратури про вступ прокурора у справу допущено прокурора Ужгородської місцевої прокуратури.

07 лютого 2020 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за заявою керівника Ужгородської місцевої прокуратури було залучено як третю особу на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 14 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 76,8 м.кв. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Не погоджуючись з рішенням суду Закарпатської обласна прокуратура подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзиву не апеляційну скаргу не подано.

Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області надали письмові пояснення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 безперервно та відкрито володіє нерухомим майном - нежитловою будівлею (яка використовується для прокату лиж) більше 10 років в с. Вишка, Великоберезнянського району, Закарпатської області, що дає суду підстави визнати позивача власником нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Прокурором долучено до матеріалів справи належні та допустимі документальні докази на підтвердження тієї обставини, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом.

Так, інвентаризаційна справа на нежитлову будівлю (технічний паспорт) від 03.05.2019, виготовлена на замовлення позивача товариством «Байт», містить інформацію, зафіксовану ТОВ «Байт», у вигляді штампів із встановленням факту самочинного будівництва, через відсутність дозвільних документів на початок будівництва.

Також актом перевірки від 04.06.2019, проведеної Головним управлінням Держгеокадастру в Закарпатській області за листом зверненням Вишківської сільської ради на земельній ділянці площею 0,0062 га в урочищі Млин села Вишка (саме на якій розташована спірна будівля), встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки, зняття родючого шару без спеціального дозволу, використання ділянки не за цільовим призначенням, адже на ній розміщено об`єкт, який використовується ОСОБА_1 для рекреаційних потреб (прокат лиж).

Будь-які документи відповідно до яких надано право власності чи користування земельною ділянкою ні під час перевірки, ні в судовому засіданні позивачем не надано.

Також встановлено, що згідно із матеріалами інвентаризації земель Вишківської сільської ради, проведеної у 2013 році, дана ділянка розташована в охоронній зоні струмка та полосі відведення дороги Кострино-Люта.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

За наведених обставин, та з урахуванням положень ст.ст. 328, 331 ЦК України відсутність доказів введення спірної будівлі в експлуатацію, не підтвердження його реєстрації як нерухомого майна та прав на нього за будь-якою особою, а також самовільне зайняття земельної ділянки та її використання не за цільовим призначенням вказує на відсутність правових підстав для задоволення позову з підстав недоведеності позивачем підстав для набуття ним права власності на спірну будівлю згідно із положеннями ст. 344 ЦК України.

Особливо значимим та важливим є встановлення судом у справах даної категорії добросовісність заволодіння чужим майном.

Є доведеним самочинне будівництво позивачем нежитлової будівлі, самовільне захоплення землі, тощо. Такі, вищенаведені порушення стали підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складення припису та нарахування шкоди, при цьому зобов`язано позивача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Пред`явлені ОСОБА_1 порушення вимог земельного законодавства визнано, що підтверджує сплата нарахованих штрафу та шкоди (цей факт підтверджено органом контролю при проведенні повторної перевірки).

Таким чином, судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки суд при розгляді справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; допустив недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи а також порушив норми матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 14 липня 2020 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вишківської сільської ради Великоберезнянського району (правонаступником якої є Костринська сільська рада, Ужгородського району), третіх осіб на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 26 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді