Справа № 645/3597/21
Провадження № 2/645/1776/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 листопада 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.

секретар судового засідання - Костенко Л.К.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Воробйова В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Воробйова Василя Валентиновича до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, якою просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обгрунтовано тим, що хоча вказана квартира була придбана під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 , але за кошти, які належали позивачці особисто та під час окремого проживання з відповідачем. Шлюб з відповідачем був зареєстрований 16 липня 2001 року. З березня 2003 року строни спільно не проживали. Спірна квартира придбана позивачкою 10 листопада 2004 року за кошти, які їй належали особисто. Шлюб було розірвано 04 жовтня 2006 року. Грошові кошти на придбання квартири ОСОБА_1 отримала частково як подарунок від своєї матері (на суму 56500 грн), частково отримала за продаж власних ювелірних прикрас (на суму 6400 грн.), частково (10660 грн.) за рахунок заробітної плати та премій, які вона отримала під час окремого проживання з чоловіком. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 отримала вищевказану суму грошей від продажу своєї квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (на суму 52000 грн.), а також від продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (на суму 4500 грн).

Перед підписанням договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 надав нотаріусу заяву, в якій надав свою згоду на придбання позивачкою квартири у її особисту приватну власність. Відразу після підписання вказаного договору спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинилося. Останній виїхав за межі м. Харкова і зв`язок з ним був повністю втрачений. ОСОБА_3 ніде не працював, ніякого доходу не отримував, ніколи аліментів не сплачував, квартирою не цікавився. В теперішній час позивачка не може відчужити квартиру, оскільки в тексті договору купівлі-продажу відсутня інформація про те, що квартира придбана у її особисту приватну власність. Пошуки ОСОБА_3 були безрезультатними. Тому ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із цим позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

У судове засідання з`явилася позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Воробйов В.В., які в наданих суду поясненнях позовну заяву підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Оскільки місце проживання відповідача зареєстороване за адресою: АДРЕСА_4 входить до переліку населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та АТ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти (згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті АТ «Укрпошта» - https://www.ukrposhta.ua), про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду: (https://fr.hr.court.gov.ua/sud2033/gromadyanam/ogoloshenja).

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача та представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши пояснення свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який розірваний заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2006 року. З березня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили подружні стосунки, не проживали спільно, вели окреме господарство, спільного майна не набували.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №1512, ОСОБА_1 отримала у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж вчинено за суму 73575 грн.

Перед нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу спірної квартири 10 листопада 2004 року ОСОБА_3 надав приватному нотаріусу Гриценку Є.В. заяву (копія якої надійшла від Харківського обласного нотаріального архіву), згідно якої надав свою згоду на придбання ОСОБА_1 квартири за АДРЕСА_1 , та підписання нею договору купівлі-продажу вищевказаної квартири на умовах на її власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 (мати позивачки) підтвердила, що з 2003 року ОСОБА_1 не проживала разом з ОСОБА_3 , що останній ніколи не допомогав ні дружині, ні донці, у спірній квартирі ніколи не проживав, виїхав з міста Харкова у невідомому напрямку. 80 відсотків вартості квартири були сплачені при купівлі ОСОБА_1 за гроші, які були отримані за продаж квартири та будинку, які належали ОСОБА_4 та знаходились у Луганській області, а після були подаровані позивачці. Решта коштів також належала ОСОБА_1 та була отримана від продажу ювелірних виробів та отримана як заробітна плата під час окремого проживання з відповідачем.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 (племінниця ОСОБА_1 ) підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за півтора-два роки до придбання спірної квартири не проживали разом, що ОСОБА_3 виїхав за межі м. Харкова і ніколи у спірній квартирі не проживав, ніякої допомоги не надавав. Спірна квартира повністю придбана за грошові кошти, які належали особисто ОСОБА_1 . Значну суму останній подарувала її мати, яка перед переїздом до м. Харкова із Луганської області продала свою квартиру і будинок своїх батьків.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 (сусідка ОСОБА_1 ) пояснила суду, що знає позивачку та її мати близько 16 років, що відповідача ОСОБА_3 ніколи в квартирі не бачила. Ніяких чоловічих речей в квартирі немає. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що відповідач ОСОБА_3 , колишній чоловік ОСОБА_1 , виїхав з м. Харкова у 2003 році, а квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 2 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Згідно ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Таким чином, грошові кошти в сумі 56500 грн., які ОСОБА_1 отримала як подарунок від своєї матері, є майном, набутим позивачкою за час шлюбу, але на підставі договору дарування, а тому є її особистою приватною власністю.

Оскільки ювелірні прикраси є речами індивідуального користування (коштовностями), грошові кошти, отримані позивачкою за продаж ювелірних прикрас на суму 6400 грн. є особистою приватною власністю ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 57 СК України.

Грошові кошти у сумі 10660 грн. (заробітна плата та премії), які вона отримала під час окремого проживання з чоловіком з березня 2003 року по листопад 2004 року є особистою приватною власністю ОСОБА_1 як майно, набуте нею за час окремого проживання з ОСОБА_3 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (ч. 6 ст. 57 СК України).

Таким чином, грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 за квартиру за договором купівлі-продажу від 10.11.2004 року у розмірі 73575 грн., є її особистою приватною власністю, а тому квартира вважається набутою за час шлюбу, але за кошти, які належали позивачці особисто. Тому суд вважає можливим визнати спірну квартиру особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 57 Сімейного Кодексу України , ст. ст. 258-259, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Воробйова Василя Валентиновича до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості, що не проголошуються.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_7 ;

представник позивача - адвокат Воробйов Василь Валентиноич, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1465 від 08.08.2007, діє на підставі ордеру серія ХВ №310, адреса: АДРЕСА_8 ;

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 01.12.2021.

Суддя-