Справа № 761/2779/21
Провадження № 2-з/761/264/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Купрянського Б.О. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності.

Одночасно з цим до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме - квартири під номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00); заборони фізичній особі ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) та уповноваженим нею особам здійснювати відчужування та/або передачу в якості забезпечення зобов`язань (іпотеку) квартири під номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00); заборони фізичній особі ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) та уповноваженим нею особам здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру під номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00). а також здійснювати дії щодо проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі під номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності. У своїх позовних вимогах позивач просить суд:

- визнання протиправним та скасування Рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» (м. Київ, ) Циганок Анни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48201267 від 12.08.2019 р., відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) за фізичною особою ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 );

- скасування запису про реєстрацію право власності номер 32784126 від 08.08.2019 р., внесений на підставі Рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» (м. Київ, ) Циганок Анни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48201267 від 12.08.2019 р., відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) за фізичною особою ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ).

В обґрунтування необхідності вжиття судом вищевказаних заходів забезпечення позову, наявністю зв`язку між цими заходами та позовними вимогами, їх співмірністю, позивач зазначає наступне.

Згідно поданої позовної заяви вбачається, що 15 вересня 2015 року між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів на загальну суму - 1 508 000 (один мільйон п`ятсот вісім тисяч) гривень 00 копійок, що на день укладення цього договору становило еквівалент 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приватбанк» (1 дол. США = 23,2 грн.), які Позивач (Позичальник) зобов`язався повернути Відповідачу 1 (Позикодавцю) не пізніше 15 вересня 2016 року

На виконання умов п. 7 Договору позики, 15 вересня 2015 року між Позивачем - ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем, та Відповідачем 1 - ОСОБА_2 , як Іпотекодержателем, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем (зареєстровано в реєстрі за № 1611, далі також - Іпотечний договір), про що було сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 15.09.2015 року (№ запису про державну реєстрацію іпотеки: 11186009), а також встановлено заборону відчуження, зазначеного в Іпотечному договорі майна (№ запису про обтяження: 11185897).

Відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира під номером АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00. що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 56,8 (п`ятдесят шість цілих вісім десятих) кв. м., житловою площею 40,0 (сорок цілих нуль десятих) кв. м., надалі - ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю (Позивачу) на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Литвиненко Я.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.09.2015 року за реєстровим номером: 1365. Право власності Іпотекодавця (Позивача) на предмет іпотеки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. 15.09.2015 року за № 11173662.

У своїй заяві зазначає, що позивач у відповідності до умов Договору позики у належні спосіб та строки виконував взяті на себе боргові зобов`язання, грошові кошти Позивач повертав Відповідачу 1 достроково - із випередженням встановленого графіку та більшими сумами, аніж це було обумовлено в п. 2 Договору позики.

20 січня 2021 року з Інформаційної довідки № 241172687 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивачу стало відомо, що належна йому на праві особистої приватної власності квартира під номером АДРЕСА_1 (далі також - Квартира) набута у приватну власність ОСОБА_2 на підставі.

Відтак, предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування Рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 за фізичною особою ОСОБА_2 , а також скасування відповідного запису.

Представник позивача обґрунтовує, що між сторонами існує спір, який за своєю сутністю є спором щодо права відповідача 1 на Квартиру та відновлення права власності позивача. Також зазначає щодо можливості того, що за час тривання розгляду справи в суді є підстави вважати, що з метою ухилення від майбутнього виконання рішення суду відповідач 1 безперешкодно зможе відчужити Квартиру та/чи здійснити її обтяження у інший спосіб.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору є визнання протиправним та скасування Рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 за фізичною особою ОСОБА_2 , а також скасування відповідного запису.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання протиправним та скасування Рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 за фізичною особою ОСОБА_2 , а також скасування відповідного запису.

Разом із тим, заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Купрянського Б.О. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: