ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2453/21 Справа № 213/2554/20 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 213/2554/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 22 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що з 08.12.2000 року по 14.04.2006 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З липня 2016 по червень 2020 року донька сторін по справі навчалась в КВНЗ «КМК» ДОР та отримала диплом молодшого спеціаліста за освітньою програмою «Сестринська справа». Позивачем по справі була повністю сплачена вартість освітньої послуги в загальному розмірі 44991,29 грн., тому її половину, а саме 22 495,65 грн., як фактично понесені додаткові втрати на дитину, позивач просила стягнути за відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 22 495 грн. 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції помилково розцінив, як додаткові витрати на утримання дитини, плату за навчання дитини з метою здобуття професійної освіти.

Крім того, відповідач зауважує, що відповідно до поданої ним 03.12.2004 року заяви за своїм місцем роботи, з його заробітної плати на користь позивача відраховувались аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітної плати, та після досягнення дочкою повноліття з його заробітної плати, відповідно до поданої ним 31.12.018 року за місцем роботи заяви, з відповідача на користь позивача щомісячно відраховувались аліменти на навчання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітної плати. За період з січня 2019 року по червень 2020 року відповідачем було сплачено позивачу аліменти на період навчання дочки на загальну суму 57 466,66 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку позивача, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 08.12.2000 року по 14.04.2006 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем, що не заперечується сторонами по справі (а.с.5).

З липня 2016 по червень 2020 року ОСОБА_4 , донька сторін по справі, навчалась в КВНЗ «КМК» ДОР та отримала диплом молодшого спеціаліста за освітньою програмою «Сестринська справа».

За період навчання ОСОБА_4 в КВНЗ «КМК» ДОР з липня 2016 по червень 2020 року, позивачем по справі була сплачена вартість освітньої послуги в загальному розмірі 44991,29 грн. (а.с.11-13)

Звертаючись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину позивач посилалась на те, що оскільки нею повністю була сплачена вартість освітньої послуги за навчання їх спільної з відповідачем дочки в КВНЗ «КМК» ДОР за період липня 2016 по червень 2020 року в загальному розмірі 44991,29 грн., тому її половину, а саме 22 495,65 грн., позивач повинен відшкодувати позивачу як фактично понесені додаткові втрати на дитину.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 22 495,65 гривень, які складаються із половини від сплаченої позивачем суми освітньої послуги, яка сплачена позивачем за навчання їх спільної з відповідачем дочки в КВНЗ «КМК» ДОР за період липня 2016 по червень 2020 року в загальному розмірі 44991,29 грн..

Колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги на період навчання, але не пізніше ніж до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх на період навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь додаткових витрат, які складаються із половини вартості навчання в розмірі 22 495,65 грн. задоволенню не підлягають, оскільки у даному випадку правила статті 185 СК України до даних правовідносин не можуть бути застосовані, однак вартість навчання позивача повинна була бути врахована судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 199 СК України.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що, як вбачається із матеріалів справи, 03.12.2004 року відповідно до заяви відповідача до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з його заробітної плати на користь позивача відраховувались аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (а.с.46,47). Крім того, після досягнення дочкою повноліття, з заробітної плати відповідача, відповідно до поданої ним 31.12.2018 року до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» заяви, з відповідача на користь позивача щомісячно відраховувались аліменти на період навчання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (а.с.48). Відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за період з січня 2019 року по червень 2020 року відповідачем було сплачено позивачу аліменти на період навчання дочки на загальну суму 57 466,66 грн. (а.с.49).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково розцінив, як додаткові витрати на утримання дитини, плату за навчання дитини з метою здобуття професійної освіти, заслуговують на увагу, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог з вищевказаних підстав.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, понесені відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн. (а.с.65).

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення з позивача на користь відповідача 1261,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складно 01 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: