УХВАЛА

25.01.2021 Провадження №4-с/425/1/21

Справа №425/3003/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, скаргу представника Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та її начальника, а також про зобов`язання вчинити певні дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

Представник Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із скаргою, якою просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, - Олефіренко Ольги Олександрівни, яка полягає у невчиненні нею дій, які страхова компанія просить суд зобов`язати вчинити державного виконавця;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у відсутності контролю за законністю дій Головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Олефіренко Ольги Олександрівни та притягнення її до відповідальності;

- зобов`язати Головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Олефіренко Ольгу Олександрівну вчинити такі дії: витребувати декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України та направити її копію стягувану; звернутися до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України із запитом про надання відомостей про джерела отриманих доходів ОСОБА_1 в 2019 році та 2020 році (назва підприємств, установ та організацій); вжити заходів передбачених статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», накласти арешти та звернути стягнення на кошти та інше майно боржника; в порядку визначеному статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» звернути стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум; в порядку визначеному частин 1,2 статті Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного невиконання рішення, накласти штраф у подвійному розмірі та звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення злочин з ознаками статті 382 Кримінального кодексу України і направити копію такого звернення стягувану; з підстав визначених пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, звернутися до суду з поданням та доказами за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_1 за межі України до виконання ним зобов`язань перед ПрАТ "Страхова компанія" "ВУСО" і направити копію такого подання стягувану; провести примусовий опис майна боржника, яке належить йому на праві власності (1/2 частина квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та звернути стягнення на це майно шляхом передачі на реалізацію відповідно до законодавства України.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 05.11.2020 року суд прийняв до розгляду скаргу та призначив її до розгляду на 16.11.2020 року. У зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення усіх учасників справи, розгляд скарги було відкладено на 07.12.2020 року.

У зв`язку із надходженням до суду заперечень на скаргу, ухвалою від 07.12.2020 року суд оголосив у судовому засіданні перерву до 30 грудня 2020 року для надання учасникам у справі додаткового часу, з метою реалізації ними своїх процесуальних прав щодо заперечень.

Ухвалою від 30.12.2020 року, у зв`язку із звільненням Головної державної виконавиці Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Олефіренко Ольгу Олександрівну, суд залучив до участі у справі, замість неї, старшого державного виконавця Жихарєва Валерія Сергійовича і встановив учасникам нові строки для реалізації їх процесуальних прав до 20.01.2021 року.

Про день та час судового розгляду справи (25.01.2021 року), її учасники були належним чином повідомлені, але не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Просили справу розглянути у їх відсутність.

У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 та частини 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиції учасників у справі.

Суть позиції стягувача полягала у тому, що до Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ним було направлено заяву про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист, виданий Рубіжанським міським судом Луганської області для виконання рішення суду. Але у зв`язку з відмовою державного виконавця у відкритті виконавчого провадження та поверненням виконавчого листа, стягувач звернувся до суду із скаргою на неправомірну діяльність державного виконавця, і суд вимоги скарги задовольнив. Стягувачу стало відомо, що за його заявою, було відкрито виконавче провадження, але державний виконавець не вчиняє дій та заходів примусового виконання, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та відповідною інструкцією про організацію виконавчих дій та не повідомляє скаржнику про хід виконавчого провадження. І у зв`язку із бездіяльністю державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 63125546, із примусового виконання рішення Рубіжанського суду, стягувач звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та її начальника (який не здійснює належного контролю за діяльністю державного виконавця), а також про зобов`язання виконавця вчинити ті дії, які він не вчинив.

Позиція державної виконавиці (у якої в провадженні знаходилось виконавче провадження) з огляду на зміст поданих заперечень, полягала у тому, що на примусовому виконанні у Рубіжанському МВ ДВС перебуває зведене виконавче провадження № 63125546 з примусового виконання виконавчих листів виданих Сєвєродонецьким міським судом Луганської області та Рубіжанським міським судом Луганської області. Боржником у зведеному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 . 26.07.2017 року та 23.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії її направлено сторонам виконавчого провадження. 23.09.2020 року державним виконавцем було об`єднано виконавчі провадження № 54378051 та № 62959157 у зведене виконавче провадження № 63125546. Всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" виконавчі дії вчинялись державним виконавцем у строки, передбачені цим законом, і у повному обсязі. На адресу стягувача, неодноразово, були направлені повідомлення про хід виконавчого провадження від 03.03.2018, 06.05.2020 та 30.09.2020 року. 19.05.2020 року до Рубіжанського міського суду Луганської області було подано подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, але у задоволенні було відмовлено. Отже, оскільки державним виконавцем виконавчі дії у зведеному виконавчому провадженні були вчинені відповідно до закону та у передбачені строки, у задоволенні скарги слід відмовити.

Начальник Рубіжанського МВ ДВС, з тих же підстав просив відмовити у задоволенні скарги. Позиція залученого державного виконавця суду не відома, оскільки він у письмовому вигляді своєї позиції не висловив.

Оцінка і висновки суду.

Частиною 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

А згідно з статтею 451 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК) за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); Але якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тож розглядаючи скаргу СК «ВУСО» по суті, суд виходить з наступного.

1. Щодо витребування декларації та направлення її копію стягувачу.

Частина 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

А відповідно до частини 1 статті 28 цього ж закону, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом встановлено, що постановою від 23 вересня 2020 року (а.с. 55) про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області, держаним виконавцем було зазначено про обов`язки боржника, у тому числі й щодо подання декларації, і копія постанови була надіслана з рекомендованим повідомленням боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі.

Але це було зроблено державною виконавицею ОСОБА_2 не на наступний робочий день, з дня надходження виконавчого документу, а після скасування 23 вересня 2020 року нею самою свого повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.09.2020 року.

Отже дійсно, державною виконавицею була допущена неправомірна бездіяльність, оскільки вона не винесла постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до неї виконавчого документу. Але оскільки неправомірну бездіяльність було припинено нею самою 23.09.2020 року, підстав зобов`язувати вчинити такі дії повторно не має. А для зобов`язання державного виконавця витребовувати таку декларацію не має законних підстав.

При цьому суд відзначає, що він не бачить неправомірну бездіяльність державної виконавиці у направленні копії декларації боржника стягувачу, оскільки така декларація не була подана. Як наслідок, державний виконавець не був зобов`язаний направляти стягувачу копію декларації, яка не подана. А її примусове витребування законом не передбачено.

2. Щодо звернення до ДПС та ПФУ за 2019-2020 роки.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

23.09.2020 року державна виконавиця відкрила виконавче провадження у справі (а.с. 55), а 30.09.2020 року, тобто в межах визначеного законом строку вона звернулась і до ДПС, і до ПФУ із запитом для отримання відомостей про доходи боржника (а.с.100-107).

Отже державна виконавиця діяла правомірно і суд не бачить підстав зобов`язувати її робити це знову (саме за 2019-2020 роки), як того просить стягувач.

3. Щодо вжиття заходів, передбачених статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження накладення арешту, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частин 3-5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Отже, якщо у боржника виявляються готівкові кошти, то вони вилучаються і зараховуються на рахунки органів ДВС не пізніше наступного робочого дня після вилучення.

Але матеріали виконавчого провадження не містять доказів їх виявлення, а тому державна виконавиця не допустила неправомірної бездіяльності в цій частині. Те саме стосується коштів та інших цінностей, що можуть перебувати на рахунках чи зберігатися у банках чи інших фінансових установах, оскільки не має відомостей їх виявлення для їх арешту та звернення на них стягнення.

Проте суд звертає увагу на те, що разом із відкриттям виконавчого провадження № 62959157 по виконавчому листу стягувача, у цей же день 23.09.2020 року державна виконавиця прийняла постанову про об`єднання цього виконавчого провадження з виконавчим провадженням № 54378051 (по виконавчому документу цього ж стягувача до того ж боржника, але з іншої підстави - рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області) у зведене виконавче провадження № 63125546. А тут суд відзначає, що у цьому виконавчому провадженні вже були відомості про наявність у боржника рухомого майна (зокрема, автомобіля), на яке хоча і було накладено арешт, але цей арешт було накладено в межах суми стягнення за іншим виконавчим документом (що видано для виконання рішення саме Сєвєродонецького, а не Рубіжанського, міського суду Луганської області).

Тобто, на виконання частини 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», виконавиця повинна була не пізніше ніж на 5 робочий день, не пізніше 30.09.2020 року накласти арешт на автомобіль боржника, але в межах суми стягнення за виконавчим документом, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області.

Але державна виконавиця цього не зробила, чим допустила неправомірну бездіяльність, а доказів припинення цієї бездіяльності в матеріалах виконавчого провадження не має. Тому суд погоджується із тим, що таку бездіяльність слід визнати неправомірною та зобов`язати державного виконавця в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження ( ОСОБА_3 ) прийняти постанову про арешт автомобіля у межах суми стягнення за виконавчим документом, виданим саме Рубіжанським міським судом Луганської області.

4. Щодо звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

Частиною 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Але частиною 3 зазначеної статті прямо встановлено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Таким чином, звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» може мати місце тільки за наявності у державного виконавця відомостей про наявність у боржника таких доходів. Але матеріали виконавчого провадження не підтверджують їх наявності, хоча державна виконавиця вживала заходів для їх пошуку.

Тому неправомірна бездіяльність державної виконавиці відсутня, як відсутні і підстави зобов`язувати державного виконавця звертати стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника у порядку статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», як просив стягувач, оскільки їх не виявлено.

5а. Щодо винесення постанови про накладення штрафу на боржника, в порядку частини 1 і частини 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Але пунктом 1 та 2 Розділу IX "Інструкції з організації примусового виконання рішень" встановлено, що виконання рішень за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Отже передбачений частиною 1 та частиною 2 статті 75 Закону України «Пров виконавче провадження» штраф, державний виконавець може накласти на боржника виключно при умовах, встановлених цими частинами, і виключно коли боржник не виконує без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення немайнового характеру, а виконавчий лист, видано Рубіжанським міським судом Луганської області для виконання рішення суду, яке носить майновий характер.

Тож, державна виконавиця не допустила неправомірної бездіяльності, оскільки підстав застосовувати положення частини 1 чи 2 статті 75 закону до боржника, при невиконанні рішення Рубіжанського міського суду Луганської області, по виконавчому листу № 425/1288/20, у державного виконавця не було. І суд не вправі зобов`язати його це зробити.

5б. Щодо звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, злочину за ознаками передбаченими статтею 382 Кримінального кодексу України і направлення її копії стягувачу.

Частиною 2 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 12 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. І з огляду на вимоги, яким повинна відповідати в тому числі і скарга, яка подається в процесі здійснення судового контрою за виконанням судових рішень (пункт 5 частини 1 та частини 2 статті 183 ЦПК) стягувач повинен обґрунтувати і довести суду підстави для задоволення своєї скарги.

Однак стягувач не обґрунтував та не довів суду належними, достовірними та допустимими доказами факт того, що станом на певну дату боржник дійсно ухилився від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, і у розпорядженні державного виконавця були докази цього факту, але він не звернувся до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, злочину за ознаками передбаченими статтею 382 Кримінального кодексу України.

Тому суд вважає недоведеною бездіяльність державної виконавиці у цій частині, як і відсутньою необхідність зобов`язувати державного виконавця звернутися до органів досудового розслідування з вказаним повідомленням, з направленням копії стягувачу.

6. Щодо звернення до суду з позовом та доказами за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже підставою для звернення до суду із таким позовом є факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Однак стягувач не обґрунтував та не довів суду належними, достовірними та допустимими доказами факт того, що станом на певну дату боржник дійсно ухилився від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, і у розпорядженні державної виконавиці були докази цього факту, але вона не звернулась до суду із таким поданням.

Тому суд вважає недоведеною бездіяльність державної виконавиці у цій частині, як і відсутньою необхідність зобов`язувати державного виконавця звернутися до суду і з таким поданням, з направленням копії такого подання стягувачу.

7. Щодо проведення примусового опису на майно - 1/2 частку квартири боржника та звернення стягнення на це майно шляхом передачі на реалізацію.

Положеннями частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Але частина 7 статті 48 названого закону передбачає, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення (а це, згідно з частиною 1 статті 48, його арешт, вилучення та примусова реалізація) на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

За виконавчим документом Рубіжанського міського суду Луганської області, сума, що підлягає стягненню дорівнює 21667 гривень 40 копійок (та судовий збір у розмірі 2102 гривні), що з урахуванням, навіть і виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області на суму 42261 гривня 07 копійок, у загальній сумі стягнення з боржника у зведеному виконавчому провадженні дорівнює 66030 гривень 47 копійок. А 20 розмірів мінімальної заробітної плати з 01 вересня 2020 року складає 100000 гривень.

Отже сума, що підлягає стягненню з боржника навіть у своєму загальному розмірі зведеного виконавчого провадження, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. А матеріали виконавчого провадження прямо вказують на відсутність у боржника іншого житла, окрім того в якому у нього є 1/2 частка.

Тож у державного виконавця були відсутні підстави для звернення стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , а отже як для його арешту, так і для його опису і примусової реалізації, до отримання відомостей про наявність у боржника іншого житла.

Тому суд вважає недоведеною бездіяльність державної виконавиці у цій частині, як і відсутньою необхідність зобов`язувати державного виконавця це зробити.

8. Щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю контролю за законністю зведеного виконавчого провадження №63125546, в частині дій головної державної виконавиці ОСОБА_2 щодо примусового виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 липня 2020 року, на підставі виконавчого листа, виданого у справі №425/1288/20, а також в частині дій щодо притягнення її до відповідальності.

Положення частини 3 статті 74 3акону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Також, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що стягувач дійсно направляв скаргу на бездіяльність державної виконавиці Олефіренко О.О. у тому числі й до її безпосереднього начальника, у зв`язку із тим, що вона замість того аби відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області, надіслала повідомлення про повернення цього виконавчого листа без прийняття до виконання (а.с.6-8).

І дійсно, будь-якого рішення з приводу цієї скарги начальник Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ОСОБА_4 не прийняв. Але суд не бачить підстав визнавати таку бездіяльність неправомірною, тим більше із визнанням її такою, що свідчить про відсутність контролю за законністю дій державної виконавиці, оскільки для прийняття будь-яких рішень не було підстав. Позаяк державна виконавиця, сама припинила свою бездіяльність шляхом скасування повідомлення про повернення виконавчого документа (а.с.51) та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.55).

Що стосується бездіяльності начальника у зв`язку із не притягненням державної виконавиці до відповідальності, то тут суд знову повторює наступне.

Частиною 3 статті 12 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. І з огляду на вимоги, яким повинна відповідати в тому числі і скарга, яка подається в процесі здійснення судового контрою за виконанням судових рішень (пункт 5 частини 1 та частини 2 статті 183 ЦПК) стягувач повинен обгрунтувати і довести суду підстави для задоволення своєї скарги.

Однак стягувач не обґрунтував та не довів суду належними, достовірними та допустимими доказами факт того, що станом на певну дату: державна виконавиця дійсно вчинила конкретний вчинок, з яким закон пов`язує настання для неї певної відповідальності (конкретного виду, про який стягувач не зазначив); начальник мав компетенцію вирішувати питання щодо притягнення її до відповідальності конкретного виду, але це питання не вирішив, хоча для цього були усі підстави і докази, які це підтверджують.

При цьому суд відзначає, що ні Закон України "Про виконавче провадження", ні "Інструкція з організації примусового виконання рішень" не встановлюють обов`язку начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, кожен день здійснювати контроль за законністю дій такого виконавця, і у кожному виконавчому провадженні. А от бездіяльність начальника у контролі за законністю дій державної виконавиці Олефіренко О.О. з підстав, що дійсно встановлені законодавством, скаржником не доведено.

Тому суд вважає недоведеною бездіяльність начальника Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Грибинюка Романа Миколайовича щодо контролю за законністю дій державної виконавиці ОСОБА_2 та притягнення її до відповідальності.

9. Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання державного виконавця подати звіт про виконання рішення суду протягом 30 днів або в інший строк на розсуд суду.

Судовий контроль за виконанням судового рішення відбувається у порядку і на умовах, встановлених статтею 447-453 Цивільного процесуального кодексу України.

Тому суд не бачить підстав для задоволення скарги в цій частині, але на підставі частини 1 статті 453 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе покласти на керівника Рубіжанського міського ВДВС обов`язок повідомити суд та стягувача про виконання цієї ухвали не пізніше 10 денного строку.

Таким чином, у порядку вказаному вище, вимоги скарги слід задовольнити частково.

Щодо повного тексту ухвали.

Положеннями частини 6 статті 259 ЦПК України передбачено, що складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів. А якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший не робочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 3 статті 124 ЦПК України). Тому оскільки останній день строку виготовлення повного тексту ухвали припав на вихідний день 30 січня 2021 року, суд закінчив виготовлення повного тексту ухвали у перший після цього робочий день суду 1 лютого 2021 року.

Отже, керуючись статтями 1-3,19,23,33,34,76-115,124,247,258-261,268,272,447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та її начальника, а також про зобов`язання вчинити певні дії державного виконавця - задовольнити частково.

У задоволенні скарги приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО», в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю контролю за законністю зведеного виконавчого провадження №63125546, в частині дій головної державної виконавиці ОСОБА_2 щодо примусового виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 липня 2020 року, на підставі виконавчого листа, виданого у справі №425/1288/20, а також в частині дій щодо притягнення її до відповідальності - відмовити у повному обсязі.

Скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головної державної виконавиці Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олефіренко Ольги Олександрівни під час примусового виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 липня 2020 року, на підставі виконавчого листа, виданого у справі №425/1288/20, щодо:

- не винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначається про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня, з дня надходження до неї виконавчого листа, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області у справі №425/1288/20;

- не винесення у зведеному виконавчому провадженні №63125546 постанови про арешт майна боржника, зокрема автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO Т131110, (2005 року випуску, сірого кольору, № двигуна: НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 ), державний номер: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , в межах суми стягнення за виконавчим листом, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області у справі №425/1288/20.

У задоволенні скарги приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, в іншій частині - відмовити.

Скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» про зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати старшого державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жихарєва Валерія Сергійовича під час примусового виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 липня 2020 року, на підставі виконавчого листа, виданого у справі №425/1288/20, у зведеному виконавчому провадженні №№63125546, винести постанову про арешт майна боржника, зокрема автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO Т131110, (2005 року випуску, сірого кольору, № двигуна: НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 ), державний номер: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , в межах суми стягнення за виконавчим листом, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області у справі №425/1288/20.

У задоволенні скарги приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» про зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії, в іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Зобов`язати Начальника Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Грибинюка Романа Миколайовича повідомити Рубіжанський міський суд Луганської області та Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» про виконання цієї ухвали, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2021 року.

Суддя - Д.С. Коваленко