Справа №557/789/20
13 січня 2021 року смт.Гоща
Гощанський районний суд Рівненської області у складі:
судді Пацко Д.В.,
секретар судового засідання Довгалець Н.М.,
номер справи 557/789/20,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову, останній зазначив, що 12 серпня 2008 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області за ОСОБА_1 в порядку спадкування визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що 04 березня 2019 року, рішенням Гощанського районного суду Рівненської області, шлюб укладений 17 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем - розірваний.
Зазначає, що ОСОБА_2 яка зареєстрована в даному житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає в ньому, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не бере участі, особистих речей в житловому будинку немає.
Окрім того, на адресу житлового будинку, де зареєстрована відповідачка приходять листи від банку з вимогою погасити кредити.
Таким чином, зважаючи на вищенаведене та посилаючись на норми ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, ЦК України, 41 Конституції України, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», 71, 157, 163 ЖК Української РСР просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила права користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,
Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.
Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 14 липня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.
Позивач в заяві на ім`я суду підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи був повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1ст.280 ЦПК України.
Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області за ОСОБА_1 в порядку спадкування визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 березня 2019 року, рішенням Гощанського районного суду Рівненської області, шлюб укладений 17 лютого 2012 року між ОСОБА_1 - розірваний.
Відповідно дост.41Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.
Відповідно до статті 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач з 04 березня 2019 року в даному житловому будинку не проживає. За таких обставин суд, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач в даному будинку не проживає та не сплачує комунальну платежі.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК УКраїни, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту:
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Гощанським РВ УМВС України в рівненській області 06.12.1995 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Д.В. Пацко