П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 367/6990/19

Номер провадження 22-ц/824/404/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Оладько С. І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання дій ОСОБА_3 щодо здійснення добудови другого поверху та балкону за адресо: АДРЕСА_1 , незаконним та таким, що порушує його права, як власника житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; усунення перешкод у користуванні майном ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_3 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати добудови другого поверху та балкону за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнення моральної шкоди у сумі 40 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 . Власником сусіднього будинку є відповідач.

Так, починаючи з 2017 року відповідач почав самостійно проводити реконструкцію свого будинку шляхом будування другого поверху та балкону в своєму будинку.

21 червня 2017 року працівниками Ірпінського ВП ГУ НП було проведено бесіду з відповідачем стосовно незаконності проведення будівельних робіт після якої, останнім було зупинено будівництво лише на деякий час.

Позивач зазначає, що на його неодноразові зауваження щодо здійснення відповідачем незаконного будівництва, останній не реагував, у зв`язку з чим, на фоні сварки, у позивача стався гострий інфаркт міокарда.

Пізніше, позивач звернувся до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради з приводу проведення відповідачем незаконного будівництва на що отримав лист з якого вбачається, що при здійсненні будівництва другого поверху та балкону, відповідачем порушено вимоги законодавства, а саме у відповідача: відсутні документи на будівельні роботи; відсутні містобудівні умови та обмеження; відсутні розроблені та затверджені проектні документи; відсутній авторський та технічний нагляд; порушено законодавство щодо дотримання норм побутових розривів між будинками.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2020 року (а.с. 95-102) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його незаконність, неправильне застосування норм матеріального права та грубе порушення норм процесуального права, просив рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що починаючи з 2017 року відповідачем здійснювалось будівництво другого поверху та балкону в будинку АДРЕСА_1 , напроти якого розташована квартира, що належить позивачу на праві власності.

Так, вказане будівництво на думку скаржника є незаконним у зв`язку з чим, останній просив відповідача його зупинити, що зроблено не було, у зв`язку з чим, скаржник звернувся до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради та правоохоронних органів.

Скаржник зазначає, що Держбудконтролем було винесено постанову в якій зазначено про припис відповідачу щодо проведення демонтажу другого поверху.

Скаржник зазначає, що ним було подано клопотання про витребування доказів у задоволенні якого, судом першої інстанції було відмовлено.

На думку скаржника, суд першої інстанції відійшов від встановленого законом права на захист своїх законних інтересів власником майна, дійшов помилкового висновку про можливість захисту такого права шляхом звернення до органів місцевого самоврядування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

16 січня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.

Відповідач зазначає, що відстань між будинками залишилась така ж, яка була й до проведення перебудови, крім того, добудова жодним чином не перекриває відповідачу доступ до світла. Вказане підтверджується показами свідків.

На думку відповідача, позивачем не надано до суду доказів того, що добудовою здійсненою відповідачем, були порушені права позивача.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Білоус-Литвиненко Л. О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки-повідомлення на електронну адресу його представника та засобами телефонного зв`язку, у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання добудови другого поверху та балкону незаконними та такими, що порушують права позивача, та в частині усунення перешкод у користуванні майном, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів тих обставин, що добудовою яку здійснив відповідач, права позивача були порушені та не зазначено в чому саме полягають такі порушення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що гострий інфаркт міокарда, на який посилається позивач, стався у нього у зв`язку із незаконними діями відповідача.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с. 18-19, 20).

З листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради вбачається, що за результатами проведеної нею позапланової перевірки складено акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил № 09042019/1 від 09 квітня 2019 року, протокол про адміністративне правопорушення № А-0904/1 від 09 квітня 2019 року, надано припис № С-0904/1 від 09 квітня 2019 року та постанову про адміністративне правопорушення № А-1604/1 від 16 квітня 2019 року (а.с. 11-12).

Рішенням дев`ятої сесій восьмого скликання Коцюбинської селищної ради Київської області № 50-9-VІІІ від 13 грудня 2018 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації щодо реконструкції горища та прибудови балконного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45).

В матеріалах справи наявні містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 0048-04-2019 від 12 квітня 2019 року (а.с. 49-50).

Так, відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Положеннями статей 391, 396 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно з пунктом 1.4.1 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року

№ 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради вбачається, що за результатами проведеної позапланової перевірки нею складено акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил № 09042019/1 від 09 квітня 2019 року, протокол про адміністративне правопорушення № А-0904/1 від 09 квітня 2019 року, надано припис № С-0904/1 від 09 квітня 2019 року та постанову про адміністративне правопорушення № А-1604/1 від 16 квітня 2019 року.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 461/12053/15-ц (провадження № 14-85 цс 19) повноваження зі здійснення контролю за використанням, схоронністю і станом благоустрою житлового фонду, а також за утриманням будинків і квартир, що належать громадянам, передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити строк виконання вимог припису № С-0904/1 від 09 квітня 2019 року про який йде мова у листі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 25 квітня 2019 року, а також те, що вказаний припис відповідачем виконаний не був.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок реконструкції відповідачем квартири АДРЕСА_1 , права позивача були порушені.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо добудови другого поверху та балкону незаконними та такими, що порушують права позивача, а також в частині усунення перешкод у користуванні майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, як на підставу для відшкодування моральної шкоди скаржник посилається на те, що у зв`язку з діями відповідача щодо незаконного будівництва, позивача було госпіталізовано з діагнозом гострий інфаркт міокарда, на підтвердження чого позивачем надано виписного епікрізу № 04195 (а.с. 14) та виписку з історії хвороби № 2653 (а.с. 13), разом з тим, із вказаних документів не вбачається, що зазначені госпіталізації позивача відбулися саме з вини відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з посиланням скаржника на те, що висновок суду першої інстанції про можливість захисту права позивача лише шляхом звернення до органів місцевого самоврядування, є помилковим, разом з тим, вказане посилання не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що ним було заявлено клопотання про витребування доказів у задоволенні якого було відмовлено, з чим останній не погоджується, разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вказане клопотання було заявлено представником позивача в супереч ч. 3 ст. 177 ЦПК України, а саме після закриття підготовчого провадження у справі. Крім того, позивач та його представник були присутні та не заперечували проти закриття підготовчого провадження у справі, а відтак, мали можливість заявити вказане клопотання у строк, передбачений ч. 3 ст. 177 ЦПК.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова