КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року

справа № 754/3442/20

провадження № 22-ц/824/1718/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державне агентство рибного господарства України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного агентства рибного господарства України - Левченко Анни Павлівни на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання наказу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного агентства рибного господарства України, в якому просив визнати недійними Наказ Державного агентства рибного господарства від 14 лютого 2020 року № 04-К про призначення на посаду виконувача обов`язків директорії компанії FISHING COMPANY S.A ОСОБА_2 .

Крім того, представником позивача 10.04.2020 року подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державного рибного агентства України від 14.02.2020 року № 04-К та заборонити Державному агентству рибного господарства України вчиняти дії спрямовані на внесення змін до реєстру директорів компанії FISHING COMPANY S.A., зобов`язання передачі печаток компанії, установчих документів, фінансової звітності, реєстру укладення договорів та інших документів фінансово-господарської діяльності компанії, передачі доступу до банківських рахунків.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Зупинено дію наказу Державного агентства рибного господарства України від 14.02.2020 року № 04-К про призначення на посаду виконувача обов`язків Компанії FISHING COMPANY S.A. («Фішинг Компані С.А.») (3rd Floor Yamraj Building, Market Square РО3175 Road Town, Tortola, VG0111, British Virgin Islands BVI Reg. No. 247448) ОСОБА_2 .

Заборонено Державному агентству рибного господарства України вчиняти дії спрямовані на внесення змін до реєстру директорів Компанії FISHING COMPANY S.A. зобов'язання передачі печаток компанії, установчих документів, фінансової звітності, реєстру укладених договорів та інших документів фінансово-господарської діяльності компанії, передачі доступу до банківських рахунків, тощо на виконання наказу Державного агентства рибного господарства України від 14.02.2020 року № 04-К про призначення на посаду виконувача обов`язків Компанії FISHING COMPANY S.A. («Фішинг Компані С.А.») (3rd Floor Yamraj Building, Market Square РО3175 Road Town, Tortola, VG0111, British Virgin Islands BVI Reg. No. 247448) ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із ухвалою суду представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у забезпеченні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що діяльність Компанії FISHING COMPANY S.A. регулюється статутом, відповідно до п. 11.3 якого визначено максимальну кількість директорів - 20. Зазначає, що письмовим рішенням одноосібного акціонера компанії надано попередньо згоду на обрання ОСОБА_1 директором, що відповідатиме за фінансові питання та внесено до реєстру директорів. Зазначає, що Держрибагенством, яке є власником 100 відсотків акцій, рішення про відсторонення ОСОБА_1 від посади не приймалось. Прийняття наказу Держрибагенства від 14.02.2020 року не відсторонює та не звільняє позивача з посади директора компанії. Позивачем не наведено реальної загрози щодо невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, зазначає, що позивач також звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом про визнання недійсним наказу Державного рибного агентства України від 14.02.2020 року.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що позивача не звільнено з посади директора Компанії, проте останній фактично позбавлений керівних функцій на підприємстві, оскільки дорученням Державного агентства рибного господарства України позивача зобов`язано передати печатку, установчі документи, тощо в.о. директора Компанії, що свідчить про відсторонення/звільнення позивача. При цьому, позивач несе обов`язки та відповідальність за діяльність Компанії так як наділений повноваженнями та внесений у міжнародний реєстр як керівник та уповноважена особа компанії.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд виходив із предмету спору та неможливості виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Проте, погодитись із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в п.5 вказаної постанови Пленуму у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є, зокрема, оскарження наказу Державного агентства рибного господарства України від 14 лютого 2020 року №04-К про призначення на посаду виконувача обов`язків директора Компанії FISHING COMPANY S.A. ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ фактично відстороняє позивача від обов`язків та звільняє його з посади директора компанії. Наказ не містить посилань на норми КЗпП України щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора Компанії, відповідно звільнення останнього відбулось із порушенням вимог діючого законодавства.

Відповідно до матеріалів справи Наказом Державного агентства рибного господарства України від 14.02.2020 року № 04-К призначено ОСОБА_2 виконувачем обов`язків директора компанії FISHING COMPANY S.A.

В заяві про забезпечення позову заявник просив зупинити дію оскаржуваного наказу та заборонити Державному агентству рибного господарства України вчиняти дії спрямовані на внесення змін до реєстру директорів компанії FISHING COMPANY S.A. зобов`язання передачі печаток компанії, установчих документів, фінансової звітності, реєстру укладення договорів та інших документів фінансово-господарської діяльності компанії, передачі доступу до банківських рахунків, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Однак, доказів, які б надали можливість вважати, що незабезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, з урахуванням обставин справи та позовних вимог, унеможливить виконання майбутнього рішення у даній справі, матеріали справи не містять.

В той час як зупинення дії наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду виконувача обов`язків директора Компанії та заборона Державному агентству рибного господарства України вчиняти дії щодо внесення змін до реєстру директорів компанії зобов`язання передачі печаток, установчих документів, фінансової звітності є втручанням в його господарську діяльність, що, з огляду на мету інституту забезпечення позову, є недопустимим.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Згідно ст. 376України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Державного агентства рибного господарства України задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного агентства рибного господарства України судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді