Постанова

Іменем України

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 675/1396/18

провадження № 61-6808св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Ізяславська районна державна адміністрація Хмельницької області,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2018 року у складі судді Трасковського С. Л. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 рокуу складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Грох Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай).

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 03 грудня 1981 року по 31 жовтня

1996 року працювала в КСП «Зоря», село Васьківці Ізяславського району Хмельницької області та була членом цього КСП, що підтверджується записами трудової книжки та довідками від правонаступника. З невідомих причин позивач не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та сертифікат на право на земельну частку (пай) їй не видавався. Позивач вважала, що відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року

№ 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» вона має право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання землі була членом

КСП «Зоря» і відповідно до протоколу засідання комісії по визначенню земельної частки (паю) розмір її паю складає 3,13 умовних кадастрових гектарах.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили поновити строк звернення з позовом до суду та визнати за ОСОБА_1 , як членом колишнього КСП «Зоря», право на земельну частку (пай), площею 3,13 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у власності колишнього КСП «Зоря» с. Васьківці, яка розташована на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 липня

2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що вона була членом КСП «Зоря», с. Васьківці Ізяславського району Хмельницької області, а також доказів щодо отримання реорганізованим КПС «Зоря», в якому працювала позивач, державного акта на право колективної власності на землю та відповідного списку членів КСП, що набули права на земельну частку (пай), доданого до даного акта.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада

2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та вказав на недоведеність позивачкою її членства у КСП «Зоря» на час видачі державного акта.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

28 березня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що факт членства ОСОБА_1 у КСП «Зоря» є доведеним. Заявниця зазначає, що висновок судів про недоведеність такого факту ґрунтується на припущеннях. Вказує, що судами не досліджено та не витребувано всіх належних та допустимих доказів членства ОСОБА_1 у КСП «Зоря».

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Ізяславського районного суду Хмельницької області.

26 квітня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону

від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 рішенням зборів уповноважених членів колгоспу «Комунар» с. Васьківці 29 грудня 1981 року була прийнята в члени даного колгоспу, що підтверджуються протоколом зборів

№ 4 та працювала в даному колгоспі на посаді доглядача великої рогатої худоби.

Рішенням загальних зборів членів колгоспу «Комунар» с. Васьківці від 31 січня 1992 року колгосп «Комунар» с. Васьківці був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря», яке було правонаступником колгоспу «Комунар» с.

Васьківці. ОСОБА_1 продовжила працювати в КСП «Зоря» на тій же посаді, однак дані про те, що вона була прийнята в члени КСП «Зоря» відсутні.

08 листопада 1994 року позивач була звільнена з роботи в КСП «Зоря» за власним бажанням.

12 січня 1995 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в КСП «Зоря» на посаду різноробочої, однак знову ж таки дані про те, що вона була прийнята в члени КСП «Зоря» після звільнення з роботи відсутні.

20 серпня 1995 року в книзі (записів) реєстрації Державних актів на право колективної власності на землю відділу Держкомзему Ізяславського району зареєстровано на території Клубівської сільської ради Державний актів на право колективної власності на землю КСП «Зоря» серії ХМ № 0239001, площа 1427 га,

ІІІ - сесія № 88 від 13 березня 1995 року, але сам Державний акт з списками громадян, які мають право на земельну частку пай у підприємства, в державних установах, архівних організаціях відсутній.

Рішенням правління КСП «Зоря» від 08 вересня 1995 року № 17 було створено комісію по паювання земель колективної власності КСП «Зоря».

Рішенням даної комісії від 28 січня 1996 року було визначено розмір земельної частки паю 3,13 га в умовних кадастрових одиницях.

До даного рішення додано список членів КСП «Зоря» с. Васьківці та пенсіонерів з їх числа, які раніше працювали в підприємстві і залишаються його членами, підписаний головою правління КСП «Зоря» та головою Клубівської сільської ради, в кількості 456 осіб. Позивач ОСОБА_1 в даному списку відсутня.

Архівним відділом Ізяславської РДА надано довідки, що в розпорядженнях Ізяславської РДА, які зберігаються в архівному відділі, є розпорядження № 154 від 17 липня 1996 року, до якого додається список членів КСП «Зоря» та пенсіонерів з їх числа, які раніше працювали в господарстві і залишаються його членами. Дані щодо ОСОБА_1 в ньому відсутні.

Рішенням загальних зборів колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» від 14 лютого 2000 року КСП «Зоря» було реорганізоване в Сільскогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря», яке є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря».

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

ОСОБА_1 не надала судам першої та апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що станом на 20 серпня 1995 року вона була членом КСП «Зоря». Факт перебування у трудових відносинах не підтверджує факту добровільного вступу у члени КСП «Зоря»

Правильним є висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки на момент отримання КСП «Зоря» Державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_1 не була членом цього сільськогосподарського підприємства.

Доводи касаційної скарги як підстава для скасування оскаржуваних судових рішень зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та є переоцінкою доказів, що відповідно до правил статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня

2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада

2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого

2019 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 листопада

2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська