У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"29" листопада 2021 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва

Гаврилова О.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Згідно заявлених вимог ОСОБА_1 просить суд:

«1. Стягнути з відповідача кошти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн на місяць. З дня предявлення даного позову і до моменту досягнення дитиною повноліття.

2. Відповідач проти даної суми аліментів не заперечує. Дана сума погоджена між позивачем і відповідачем в усному порядку.

3. Відмітити, що позивач і відповідач дійшли згоди, що, з дня пред пред`явлення даного позову витрати на лікування і відпочинок дитини будуть ділитись навпіл.

4. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України забезпечити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.»

Вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно положень ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявою по суті справи, яка подається особою до суду в установленій процесуальним законом формі та містить вимогу про примусовий захист порушеного права чи інтересу є позовна заява.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч.1 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Однак, як убачається з поданої заяви про стягнення аліментів, заява підписана сторонами як позивачем так і відповідачем.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Подана позовна заява не відповідає наведеним вище вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Так позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків сторін.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам - п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не викладені обставини на підтвердження порушення прав позивача відповідачем, не зазначені докази про це.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Згідно закону, особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Проте позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення аліментів. Позовна заява взагалі не містить обґрунтування звернення позивача до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини - в позові не вказано, чи приймає відповідач участь в утриманні дитини, якщо приймає, то чи вистачає цих коштів на забезпечення належного рівня розвитку дитини.

Проте саме невиконання одним із батьків свого обов`язку по утриманню дитини або недостатність коштів, що ним надаються, на таке утримання, є умовою для звернення до суду за захистом порушених прав. А в разі відсутності між сторонами спору з цього питання відсутня й передумова звернення до суду за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільні права та інтереси шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Разом з тим, з позову вбачається, що відповідач проти заявленої суми аліментів не заперечує, дана сума погоджена між сторонами в усному порядку.

Суд роз`яснює сторонам, що у випадку погодження питання щодо утримання дитини, вони не позбавлені права укласти нотаріально посвідчений договір про розмір аліментів на дитину, у разі невиконання якого аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При цьому діючим ЦПК України та СК України не передбачено погодження в позовній заяві додаткових витрат на дитину. Позивач не позбавлена права звернутись до суду з відповідним позовом в порядку, передбаченому законом.

Також, в порушення вимог пунктів 9 та 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позові не вказані: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має подати до суду позовну заяву в новій редакції з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, у тому числі з викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, викладенням змісту позовних вимог у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом, а також зазначити докази на підтвердження позовних вимог.

До виправленої позовної заяви необхідно додати її копію для вручення відповідачу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 5, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я