Справа № 279/5646/20
Номер рядка звіту 75
номер провадження 2/279/292/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальнітю "ПОСТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником, зазначивши, що на підставі наказу № 3418-к від 14.11.2017 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду касира пункту надання послуг Філії №1 ТОВ "ПОСТ ФІНАНС", з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 15.11.2017 року відповідач була ознайомлена з посадовою інструкцією касира ПНФП Філії №1 та виконувала функції касира, зокрема з видачі грошових переказів в пункті надання фінансових послуг №10266, який розташований за адресою: м.Київ вул.Клінічна, 21/19. 10.07.2020 року ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" отримало претензії ОСОБА_2 , про неможливість отримання 15 грошових переказів на суму 13 282,00 грн., а також ОСОБА_3 про неможливість отримання грошових переказів на суму 13 230,00 грн. та 10.09.2020 року претензію ОСОБА_4 про неможливість отрмання грошових переказів на суму 62 084, 00 грн.. Згідно журналу грошових операцій вказані перекази виплачені, операції з видачі цих коштів здійснив касир НПФП ОСОБА_1. Службовою перевіркою відділу безпеки ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" було встановлено, що ОСОБА_1 проводила видачу грошових коштів без присутності клієнтів та належного оформлення касових документів (підписувала за клієнтів документи на видачу коштів). Після розгляду претензій клієнтам було виплачено грошові кошти в розмірі 71 978,00 грн.. Згідно наказу №2620-к від 15.09.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади касира ПНФП Філії №1 з 15.09.2020 року. Просить стягнути на його користь 71978,00 грн.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем відзив на позовну заяву, заяв чи клопотань не подано.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на посаду касира пункту надання послуг Філії №1 ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" відповідно до наказу № 3418-к від 14.11.2017 року. Відповідно до вимог ст.135-1 КЗпП з ОСОБА_1 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 15.11.2017 року відповідач під підпис була ознайомлена з посадовою інструкцією касира ПНФП Філії №1 та виконувала функції касира, зокрема з видачі грошових переказів в пункті надання фінансових послуг №10266, який розташований за адресою: м.Київ вул. Клінічна, 21/19.

10.07.2020 року ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" отримало претензії ОСОБА_2 , про неможливість отримання 15 грошових переказів на суму 13 282,00 грн., від ОСОБА_3 про неможливість отримання грошових переказів на суму 13 230,00 грн. та 10.09.2020 року претензію від ОСОБА_4 про неможливість отримання грошових переказів на суму 62 084,00 грн..

Згідно журналу грошових операцій вказані перекази виплачені, операції з видачі грошових коштів здійснено касиром НПФП ОСОБА_1 ..

Службовою перевіркою відділу безпеки ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" встановлено, що ОСОБА_1 проводила видачу грошових коштів без присутності клієнтів та належного оформлення касових документів (підписувала за клієнтів документи на видачу коштів). Після розгляду претензій клієнтам було виплачено грошові кошти в сумі 71 978,00 грн..

Згідно наказу № 2620-к від 15.09.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади касира ПНФП Філії №1 з 15.09.2020 року згідно п.2 ст.41 КзпП України.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

У відповідності до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Статтею 134 КЗпП України визначено випадки, коли відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Повна матеріальна відповідальність настає у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" №14 від 29.12.1992, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Згідно до ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати. Які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, виплата позивачем на підставі претензії клієнтів розміру фактично неотриманих ними грошових переказів у зв`язку з неправомірним використанням таких коштів відповідачем призвела до збитків позивача у розмірі 71 978 гривень. Після звільнення відповідач не відшкодувала завдану нею позивачу матеріальну шкоду.

До того ж, відповідачем не надано й до суду доказів на спростування обґрунтувань та доводів позову, як і не надано доказів відшкодування завданих нею матеріальних збитків в добровільному порядку.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.22 ЦК України, ст.ст.134,135-1,136 КЗпП України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТ ФІНАНС" матеріальну шкоду в розмірі 71 978 (сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 00 копійок та 2102,00 гривни судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТ ФІНАНС", місце знаходження: м.Київ вул. Столичне Шоссе, 103 офіс 1304, код 38324133.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Невмержицька О.А.