Справа № 146/1320/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»»

відповідач: ОСОБА_1

ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»»

вимоги позивача: про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

представник позивача: адвокат Купрій О.М.

представник відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»»: Ціхомський М.П.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

29 грудня 2020 року представник ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернувся до суду з даним позовом в якому просить: визнати недійсним договір № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : :01:000:0020, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 38243562 від 21.11.2017 року 10:22:10, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 23472667 від 20.11.2017 року 11:41:40) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : :01:000:0020; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 23472667 від 20.11.2017 року 11:41:40 щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : :01:000:0020 за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»».

Позов позивачем обґрунтований наступним.

31 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Продовольча компанія «Поділля»» правонаступником якого є ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» укладено договір оренди відносно належної ОСОБА_3 земельної ділянки, яка знаходиться на території Яланецької сільської ради, загальною площею 2,7844 га, кадастровий номер: :01:000:0020. Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п.21.1 договору оренди, після закінчення строку, на який укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору має переважне право на поновлення договору.

Вказаний договір оренди зареєстровано у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі вчинено запис від 30.12.2010 року за № 28.

01 вересня 2020 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «ПК «Поділля»» було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 31.08.2010 року.

09 вересня 2020 року ПрАТ «ПК «Поділля»» було подано заяву для проведення державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки загальною площею 2,7844 га, кадастровий номер: :01:000:0020.

Однак право оренди, передбачене додатковою угодою зареєструвати не зміг з огляду на наявність в даному реєстрі зареєстрованого іншого речового права на зазначену земельну ділянку загальною площею 2,7844 га, кадастровий номер: :01:000:0020.

Так, 09 листопада 2017 року між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» та ОСОБА_2 укладено договір №22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Строк договору становить 7 років з дати передачі емфітевтичного права. Передача емфітевтичного права ОСОБА_2 31.12.2020 року проводиться автоматично без оформлення акту приймання - передачі та інших додаткових документів.

Зазначений договір суперечить приписам чинного законодавства оскільки укладений під час дії договору оренди.

Позивач вказує, що державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди укладений між позивачем та відповідачем, був зареєстрований у передбаченому законом порядку, що підтверджується відповідним записом на останній сторінці договору оренди з підписом посадової особи та печаткою органу державної реєстрації.

Таким чином, право оренди ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» на зазначену вище ділянку є дійсним, оскільки договір оренди зареєстрований у передбаченому законом, станом на 2010 рік, порядку. Договір оренди не був розірваний, недійсним не визнавався. За таких обставин, наразі позивач є законним належним користувачем вказаної земельної ділянки площею 2,7844 га, кадастровий номер :01:000:0020.

Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб і право оренди земельної ділянки є речовими правами, які за своєю правовою природою не можуть одночасно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки для різних правонабувачів. Чинне законодавство у сфері земельних відносин не передбачає можливості спільного (одночасного) використання земельних ділянок кількома особами на умовах договору емфітевзису і договору оренди.

На момент укладення оспорюваного договору емфітевзису, законним користувачем вказаної земельної ділянки був позивач.

До повноважень державного реєстратора входить дослідження документів щодо встановлення суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами на нерухоме майно. Для перевірки цієї інформації державний реєстратор повинен, зокрема запитувати від органів, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом є ОСОБА_1 .. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

25 лютого 2021 року відповідачем ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» подано до суду відзив, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити.

Відзив обґрунтовано наступним.

31 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір оренди. Термін закінчення договору оренди 30.12.2020 року.

09 листопада 2017 року між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» та ОСОБА_2 укладено договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 22 строком на 7 років, речове право по якому зареєстроване Томашпільською районною адміністрацією 20.11.2017 року за номером запису 23472667 щодо земельної ділянки площею 2,7844 гектарів, кадастровий номер: :01:000:0020, яка розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Право користування земельною ділянкою у позивача виникло лише після закінчення відповідних відносин оренди між ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» та ОСОБА_2 .

При цьому сторони договору емфітевзису погодили у п.8.1., що договір емфітевзису набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Відповідач вказує, що відносини оренди земельної ділянки, що виникли між ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» та ОСОБА_2 на підставі договору оренди відносяться до зобов`язальних правовідносин. В свою чергу договір емфітевзису, укладений між відповідачами відноситься до речового права.

Переважне право позивача стосується виключно відносин оренди, а тому укладення договору емфітевзису його не порушує.

Відповідач відзначає, що твердження про те, що позивач не зміг зареєструвати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно право оренди, оскільки в даному реєстрі наявне зареєстроване інше речове право на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» є безпідставним, оскільки підставою відмови була суперечність між наявними та зареєстрованими правами.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16 березня 2021 року.

25 лютого 2021 року відповідачем ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» подано до суду відзив.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 березня 2021 року підготовчий розгляд справи відкладено на 15 квітня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 квітня 2021 року підготовчий розгляд справи відкладено на 20 травня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 травня 2021 року підготовчий розгляд справи відкладено на 22 червня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 червня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 10 вересня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 вересня 2021 року розгляд справи відкладено на 21 жовтня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено на 18 листопада 2021 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Представник позивача, адвокат Купрій О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити за обставин викладених у позові. Вказав, що договір емфітевзису не відповідає ст. 95 ЗК України, статтям 203, 215 ЦК України.

Представник відповідача, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»», ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, пояснив, що прав позивача договір емфітевзису не порушує, позивач без перешкод користувався земельною ділянкою до моменту закінчення договору оренди. Емфітевтичне право перейшло до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на наступний день після закінчення договору оренди. Після закінчення договору оренди землі, норми закону «Про оренду землі» не можуть застосовуватися. Власник земельної ділянки розпорядився земельною ділянкою на власний розсуд. Щодо підписання додатковою угодою відповідачки - вказану угоду підписано безпідставно, оскільки суперечить його попередній поведінці. Договір емфітевзису був зареєстрований з відкладальною умовою. При цьому обов`язку у сторін договору емфітевзису не було, однак позивач знав про такий договір, оскільки вже була аналогічна справа. Вини ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» у тому, що позивач не зміг зареєструвати додаткову угоду немає.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`являлася, про причини неявки суд не повідомляла, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Адвокат Купрій О.М. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів просив в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не визначати розмір витрат на надання правової допомоги та судового збору, оскільки ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано докази щодо витрат на правову допомогу.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 31.08.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди № б/н відносно земельної ділянки площею 2,78 га, належної ОСОБА_2 кадастровий номер :01:000:0020, яка знаходиться на території Яланецької сільської ради та належить останньому на підставі державного акту на землю №026020, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №28, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.12.2010 року за №28, строком на 10 років.

Згідно акта прийому-передачі об`єкта оренди до договору оренди землі № б/н від 31.12.2010 року. Орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 2,78 га. (а.с.22)

Відповідно до умов вищевказаного договору оренди № б/н від 31.08.2010 року, зокрема, п. 8 договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 43 договору передбачено, що договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно п.21.1 договору оренди, після закінчення строку, на який укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. В разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, що є предметом договору після закінчення строку його дії, за відсутності заперечень орендодавця договір вважається продовженим на строк визначений у п.8 договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Таким чином, строк дії договору оренди № б/н від 31.08.2010 року, зареєстрованого у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.12.2010 року, а №28 закінчувався 30.12.2020 року.

09.11.2017 року, у період дії договору оренди, між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» було укладено договір № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відносно земельної ділянки загальною площею 2,7844 га, кадастровий номер :01:000:0020, яка знаходиться на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на землю серії ІV-ВН №026020, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №28. (а.с.81- 85)

Відповідно до умов даного договору, зокрема, п. 3.1. договір укладено на 7 років з дати передачі емфітевтичного права. Після закінчення строку дії договору землекористувач має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово власника про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 5.1. договору емфітевзису, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 31 серпня 2010 року, який зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.12.2010 року за № 28 строком дії десять календарних років з дати його державної реєстрації, об`єктом якого є земельна ділянка загальною площею 2,7844 га, кадастровий номер :01:000:0020.

Згідно п. 5.2. договору передача емфітевтичного права проводиться власником землекористувачу 31 грудня 2020 року автоматично без оформлення акта приймання - передачі та інших додаткових документів.

Пунктом 5.3 договору емфітевзису визначено, що власник земельної ділянки гарантує, що до підписання цього договору ним або його представником не було укладено, а також після підписання цього договору не буде укладено правочину, спрямованого на продовження (поновлення) строку договору оренди землі від 31 серпня 2010 року або будь-якого нового договору оренди землі об`єктом оренди якого буде земельна ділянка зазначена у цьому договорі.

Відповідно до п.8.1. договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації емфітевзису.

Відповідно до державного акта на право власності на землю серії ІV - ВН № 026020 виданого на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Яланецької сільської ради від 05.10.2001 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,78 га, що розташована на території Яланецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.24)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.09.2020 року № 223590250, земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0020, площею 2,7844 га, як встановлено із запису про інше речове право № 23472667, згідно договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) №22, виданий 09.11.2017 року передано ОСОБА_2 в користування для сільськогосподарських потреб ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»». Дата реєстрації 20.11.2017 року, договір укладено на сім років, землекористувач набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 31.08.2010 року, який зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.12.2010 року. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38243562 від 21.11.2017 10:22.10, ОСОБА_5 , Томашпільська районна державна адміністрація Вінницької області. (а.с.30)

01.09.2010 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» укладено додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди землі від 31 серпня 2010 року. (а.с.28)

Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі від 31 серпня 2010 року зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», який укладений між сторонами на той самий строк - 10 років до 30.12.2010 року і на тих самих умовах.

Відповідно до п.4 додаткової угоди, ця угода є невід`ємною частиною договору та набирає чинності після підписання сторонами.

Відповідно до рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10 вересня 2020 року №53980629, державний реєстратор Андрущенко В.М. розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вирішив відмовити у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0020 за суб`єктом : ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» у зв`язку з наявністю суперечностей заявлених та вже зареєстрованих прав. (а.с.29)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є спадкоємицею майна гр. ОСОБА_2 зазначеного у заповіті, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина на яку видане дане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 2,7844 га, розташованої в межах, згідно з планом на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, кадастровий номер: :01:000:0020

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Так, частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 17.08.2010 року чинною на час укладення договору оренди землі від 31.08.2010 року) орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 17.08.2010 року чинною на час укладення договору оренди землі від 31.08.2010 року) передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 17.08.2010 року чинною на час укладення договору оренди землі від 31.08.2010 року) під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 17.08.2010 року чинною на час укладення договору оренди землі від 31.08.2010 року) встановлено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

У частині 1 статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлено статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону № 161-ХІV, буде порушено, а така поведінка орендодавця стосовно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 379/672/16-ц.

Викладене дозволяє зробити висновок, що доводи представника позивача ПрАТ «ПК «Поділля» про наявність у ПрАТ «ПК «Поділля» переважного права на укладення договору оренди із ОСОБА_2 є такими, що відповідають нормам закону.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи підстави поданого позову та вищезазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не мав права укладати договір емфітевзису належної йому земельної ділянки з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» із огляду на те, що вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до 30 грудня 2020 року.

Безпідставними суд знаходить доводи відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про те, що договір емфітевзису № 22 від 09.11.2017 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» виконуватиметься з 31.12.2020 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди договір оренди № б/н від 31 серпня 2010 року укладеного ОСОБА_2 з ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»», оскільки оспорюваний правочин позбавляє позивача права на пролонгацію договору оренди землі, що передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 23 липня 2018 року у справі № 390/1736/16-ц. та правовій позиції викладеній Верховним Судом у складі Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц.

Під час розгляду справи судом встановлено, що додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди землі від 31 серпня 2010 року вчинена у письмовій формі, підписана сторонами, що в свою чергу свідчать про те, що волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх внутрішній волі, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, їх дії були спрямовані на набуття та зміну цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, оскільки договір емфітевзису № 22 від 09.11.2017 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» не відповідає вимогам законодавства, так як укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі № б/н від 31 серпня 2010 року та з порушенням процедури реалізації переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання його недійсним.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 в редакції чинній на момент державної реєстрації договору емфітевзису № 22 від 09.11.2017 року, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Однак державним реєстратором при проведенні державної реєстрації речових прав за договором емфітевзису не було виявлено наявність зареєстрованого права оренди.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення.

Оскільки, наразі, без скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору емфітевзису, висновку про недійсність якого дійшов суд, орендар фактично позбавлений свого права користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору емфітевзису.

Разом з тим, законом України від 05 грудня 2019 року № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачав, тому доводи позивача в цій частині судом відхиляються.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Подібний висновок відповідає правовій позиції наведеній у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі № 569/15704/18, від 03.02.2021 року у справі № 278/3367/19.

Таким чином, вимога позивача про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію іншого речового права не підлягає до задоволення так як чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушених речових прав.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи норми закону та представлені сторонами докази, дослідивши обставини справи, оскільки договір оренди землі № б/н від 31 серпня 2010 року, укладений між позивачем та ОСОБА_2 не був припинений на момент укладення оспорюваного правочину, є чинним та недійсним визнаний не був, суд приходить до висновку про те, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» договір емфітевзису № 22 порушує права та законні інтереси позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»», яке на законних підставах користується земельною ділянкою, у зв`язку із чим правочин, укладений під час дії іншого договору, підлягає визнанню недійсним із скасуванням рішення про державну реєстрацію іншого речового права. Щодо вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію іншого речового права, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вказаної вимоги.

Таким чином, оскільки позивачем частково підтверджено обставини викладені у позові суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» сплачено судовий збір у сумі 6306 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №Р01027011 від 28.10.2020 року, № Р01027013 від 28.10.2020 року, № Р01027012 від 28.10.2020 року.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представник позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суд подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу та судового збору, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202-204, 215, 245, 256-257, 407, 525, 611, 625-627, 629, 777 ЦК України, ст.ст. 1,13, 14, 18, 27, 33-35 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89,95, 141, 142, 148, 256-259, 261, 263-265, 354 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : :01:000:0020, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 38243562 від 21.11.2017 року 10:22:10, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 23472667 від 20.11.2017 року 11:41:40) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року щодо земельної ділянки площею 2, 7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : :01:000:0020.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» , юридична адреса - 24600 Вінницька область, смт. Крижопіль вул. Юрія Тютюнника, 74 А.

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 21 червня 1999 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, РНКОПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», , юридична адреса - 24200 Вінницька область, смт. Томашпіль вул. Івана Богуна, 4.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2021 року

Суддя: О. В. Пилипчук