Справа № 482/85/21
Номер провадження 4-с/482/2/2021
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря Безкровної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса Миколаївської області скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення головного державного виконавця Новоодеського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2021 року представник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із скаргою на рішення Головного державного виконавця Новоодеського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/631/13-ц від 02.06.2014року.

У своїй скарзі представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» вказує, що 10.12.2020 року на примусове виконання до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно направлено пакет документів у супроводі виконавчого листа по справі № 482/631/13-ц, виданого 02.06.2014 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, яким встановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого відповідно до статуту у новій редакції є АТ "Райффайзен Банк Аваль") заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/61085 від 22.02.2007 року в сумі 5253,62 долари США та судовий збір 419,92 грн.

28.12.2020 року стягувачем отримано повідомлення головного державного виконавця Новоодеського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Молчанової Антоніни Сергіївни, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.12.2020 року, з підстав встановлених п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» . Підставою для прийняття рішення стало те, що залишок суми боргу зазначений у виконавчому документі не співпадає з сумою боргу, вказаною у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» вказує, що вищевказане рішення державного виконавця є не вмотивованим і не законним, оскільки виконавець прийняв його без наявності відповідних законних підстав, у супереч діючим нормам закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 і з посиланням на норми які не мають відношення до цих відносин.

Посилаючись на вищевикладене представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» просив визнати вищевказані дії головного державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними та зобовязати державного виконавця Новоодеського РВДВС ПМУМЮ (м.Одеса) прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист.

Представник стягувача та головний державний виконавець Новоодеського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд приходить до висновку, що скарга представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення головного державного виконавця Новоодеського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що 10.12.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» на примусове виконання до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено пакет документів у супроводі виконавчого листа по справі № 482/631/13-ц, виданого 02.06.2014 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, яким встановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого відповідно до статуту у новій редакції є АТ "Райффайзен Банк Аваль") заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/61085 від 22.02.2007 року в сумі 5253,62 долари США та судовий збір 419,92 грн.

Вказаний виконавчий лист, раніше вже пред`являвся до примусового виконання та за ним було частково здійснено стягнення боргу. Так згідно відміток виконавців на вказаному виконавчому листі при його примусовому виконанні було стягнуто 31016.19грн. боргу.

18.12.2020 року головним державним виконавцем Новоодеського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Молчановою А.С. прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

У повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головний державний виконавець посилається на те, що залишок суми боргу зазначений у виконавчому документі не співпадає з сумою боргу, вказаною у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець вказує також, що у прийнятті цього рішення він керується п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходить з наступного.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» в діючій редакції та Інструкція з організації примусового виконання рішень (далі-Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Вимогами статті 5 Закону примусове виконання рішень покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються.

Згідно статті 18 Закону виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Вимогами цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 22 розділу III Інструкції встановлено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вимоги до вказаної заяви зазначені у п. З розділу III Інструкції. Так, у заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

З наведеного видно, що у обов`язки стягувача не входить зазначення суми залишку заборгованості, тим більш у цьому немає потреби за наявності відміток у виконавчому документі, а отже посилання виконавця на те, що залишок суми боргу зазначений у виконавчому документі не співпадає з сумою боргу, вказаною у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження є безпідставним.

Суд також звертає увагу, на те що представником АТ "Райффайзен Банк Аваль" у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено суму заборгованості стягувача вказану у самому виконавчому листі, як одну із ознак виконавчого документа який пред`являється до виконання без посилань на те, що саме ця сума підлягає стягненню на теперішній час.

Також суд бере до уваги те, що п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» на який посилається головний державний виконавець, як і вся частина 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» стосується прав приватного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Отже посилання державного виконавця на вищевказану норму при прийнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є також безпідставним.

За такого суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по поверненню 18.12.2020 року стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №482/631/13-ц виданого 02.06.2014 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, є не правомірними, а відтак порушене право стягувача підлягає поновленню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення головного державного виконавця Новоодеського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати не правомірними дії головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по поверненню 18.12.2020 року стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №482/631/13-ц виданого 02.06.2014 року Новоодеським районним судом Миколаївської області.

Зобов`язати державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 482/631/13-ц виданий 02.06.2014 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/61085 від 22.02.2007 року в сумі 5253,62 дол. США. та судового збору в сумі 419,92 грн з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на підставі заяви стягувача у строки та у спосіб встановлені законом для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання до Новоодеського районного суду Миколаївської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко