Справа № 286/3309/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2020 року ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , звернулася з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т.Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , після смерті - ОСОБА_3 .

Мотивуючи тим, що позивач є спадкоємцем після смерті матері. Для оформлення спадщини на будинок необхідна технічна документація, а саме технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житло на покійну. Таке свідоцтво у неї було, але воно не зареєстровано в Коростенському БТІ, у зв`язку з чим її право власності не внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно, а реєстрації права власності за покійними не проводиться, якщо земельна ділянка біля будинку відсутня. Земельна ділянка біля будинку є, однак вона зареєстрована за попереднім власником, який здав будинок на баланс сільської ради, та отримав компенсацію за вказаний житловий будинок.

Позивач у позовній заяві просить справу розглядати без її участі.

Представник відповідача - Овруцької міської ради Житомирської області, надала заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 січня 2020 року, та є матір`ю позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 червня 1971 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 05 березня 1989 року (а.с.4,6,7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2005 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок в АДРЕСА_2 (а.с.15).

Відповідно до інформаційної довідки від 27.10.2020 року №229912528 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо спадкового майна - домоволодіння в АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Згідно архівного витягу від 27.07.2020 року № Н/408, ОСОБА_2 , на підставі рішення Левковицької сільської ради народних депутатів Овруцького району Житомирської області від 18.11.1993 року, було передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,20 га (а.с.13,14)

З акту прийомки господарства, що розміщено в АДРЕСА_2 від 29 вересня 2006 року, вказаний житловий будинок було передано на баланс сільської ради (а.с.41).

Як видно з повідомлення управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 24.12.2020 року №07-04/4834, грошову компенсацію за втрачене домоволодіння в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 було перераховано 14.12.2009 року.

Отже, право власності ОСОБА_2 припинено, оскільки відповідно до Положення ''Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій '' затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755, момент припинення права власності дата подання переселенцем заяви про передачу ним майна органу місцевого самоврядування у місці відселення, яка є підставою для занесення переселенця райдержадміністрацією (виконавчим органом міської ради міста обласного підпорядкування) до списків на виплату грошової компенсації.

Згідно рішення виконавчого комітету Левковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 28.05.2014 року, було задоволено прохання гр. ОСОБА_3 винайти можливість надати їй житловий будинок із комунальної власності сільської ради в с. Левковичі (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 05.12.2014 року, житловий будинок в АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , 1932 року народження.

Однак, як видно з матеріалів справи право власності померлої не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не приймати її.

За нормами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Як роз`яснено у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Позивач прийняла спадщину, так як подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області від 23.10.2020 року №338/02-31, однак нотаріально спадщину вона оформити не може, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів (а.с.5).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області від 18.11.2020 року №383/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведена спадкова справа №76/2020 року, у зв`язку з подачею заяви про прийняття спадщини за заповітом від дочки померлої ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 .

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно ст.16 ЦК України вона обрала правильний спосіб захисту свого порушеного права.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

За встановлених обставин, зважаючи на те, що мати позивача у передбачений законом спосіб набула право власності на житловий будинок, проте за життя не встигла оформити та зареєструвати своє право власності, при цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1218, 1268, 1273 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч