Справа № 309/4327/16-ц
Провадження № 2/309/205/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Савицький С.А.

за участю секретаря судових засідань Мондич І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації, про відібрання дитини та передачу її матері, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в його доньки ОСОБА_2 народився син, ОСОБА_1 . Так як дочка у шлюбі не перебувала, то відомості про батька у свідоцтві про народження були записані зі слів матері дитини. Коли дитині було 2 роки, мати його покинула і з 2008 року позивач та його дружина фактично виховують внука самостійно, оскільки його мати не приймає жодної участі у його вихованні та утриманні, не виконує своїх материнських обов`язків. Ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною взагалі, що звичайно відображається і на психічному стані дитини; не створює умов для отримання нею освіти. Вже більше 9 років вони з дружиною виховують дитину, створюють йому належні умови виховання, утримують його, купують одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, контролюють його навчальний процес. За час навчання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати ОСОБА_2 жодного разу у школі не з`являлася, Ннавчанням та вихованням дитини не цікавилася, так як вона у 2008 році виїхала на заробітки в Чехію та залишилася там проживати і на даний час наскільки відомо позивачу в неї там є інша сім`я. Таким чином, мати свідомо нехтує своїми обов`язками щодо утримання та виховання дитини. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд прийняти рішення яким, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син - ОСОБА_1 , якого вона народила не перебуваючи у шлюбі, тому народження сина зареєстроване згідно ст.135 СК України. Враховуючи те, що жодної роботи на території України, яка б дозволила їй забезпечити нормальний рівень життя своєї дитини, вона не змогла знайти, тому близько 10 років тому почала їздити на сезонні заробітки у Чеську республіку. На період її відсутності вихованням сина займалися її батьки. Стосунки між нею та батьками погіршилися близько двох років тому, після того, як вона сказала батькам, що виходить заміж та планує залишатися на постійне проживання у Чеській республіці, забрати сина до себе у Чеську Республіку. Після чергового її від`їзду на заробітки в Чеську Республіку, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали наговорювати дитину проти неї, обмежувати її спілкування з сином. Неодноразово вона намагалася пояснити батькам, що дитині з нею жити буде краще за кордоном, у нього буде вищий рівень життя, краще майбутнє, краща освіта тощо. Декілька разів вона робила спроби забрати свого сина ОСОБА_1 зі школи, щоб відвезти до себе у Чеську Республіку, але син ОСОБА_1 від неї втікав, нічого з пояснюючи. На сьогоднішній день, вона з чоловіком мають офіційні документи для постійного проживання у Чеській Республіці, роботу, власне житло, а тому вона має намір забрати дитину до себе - для проживання однією сім`єю. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 при її спробах побачитися з сином неодноразово погрожували їй фізичним насильством. Твердження відповідачів про те, що позивачка не бере участі у матеріальному забезпеченні сина не відповідає дійсності. За період роботи позивачки в Чеській Республіці вона постійно передавала додому для батьків та сина передачі та гроші. Вирішувати у добровільному порядку будь-які спільні питання щодо виховання дитини відповідачі за зустрічним позовом відмовляються. Через наведені обставини, вона звернулася в суд за захистом своїх материнських прав та інтересів дитини з вимогою про відібрання сина ОСОБА_1 від відповідачів.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові.

Вимоги зустрічної позовної заяви відповідач ОСОБА_1 не визнав, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В судове засідання відповідачка за первісним позовом ОСОБА_5 подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутності. Вимоги позовної заяви щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у зустрічному позові.

Представник третьої особи за первісним позовом - органу опіки та піклування Хустської РДА - Дуда Т.М., в судовому засіданні первісні позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом не визнала, просила суд не позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав, відносно її сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 оскільки згідно висновку органу опіки та піклування Хустської РДА № 01-9/1311 від 13.09.2017 року позбавленння батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є неможливим та таким, що суперечить інтересам дитини. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 просили задоволити, посилаючись на наведені обставини у висновку органу опіки та піклування Хустської РДА № 01-9/1260 від 17.10.2018 року.

Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом, представника органу опіки та піклування Хустської РДА, покази малолітнього свідка ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісна позовна заява підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 08.02.2005 року, виконкомом Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області. (а.с. 10).

На час розгляду справи в суді малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає з позивачем ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 , які є його дідусем та бабусею. Дана обставина стверджена актами депутата Сокирницької сільської ради Хустського району Потрогош С.В. від 23.12.2015 року та 07.12.2016 року. (а.с. 11, 12).

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_1 , 2005 р.н., знаходиться на вихованні та утриманні дідуся ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_3 , що стверджується характеристикою з Сокирницької ЗОШ І - ІІІ ст. Хустського району, згідно якої за період навчання ОСОБА_1 , 2005 р.н., останній період його вихованням і навчанням займаються батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , позаяк мама знаходиться за кордоном на заробітках. ( а.с. 13).

З висновку органу опіки та піклування Хустської РДА №01-9/1311 від 13.09.2017 року про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_1 вбачається, що « З метою з`ясування прихильності та ставлення дитини до матері працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації здійснено виїзд за місцем проживання дитини в АДРЕСА_1 . У ході виїзду з`ясовано, що умови проживання дитини хороші, санітарно-гігієнічний стан приміщення відповідає нормі. У ОСОБА_1 наявна окрема кімнату, обладнана меблями, комп`ютером, телевізором та всім необхідним для гармонійного розвитку дитини. Під час бесіди з дитиною з`ясовано, що їй дуже добре проживати з дідусем та бабусею. Стосовно матері повідомив, що раніше вона приходила додому та проводила вільний час з ним, спілкувалася, купувала подарунки, але все змінилося і він не бажає спілкуватися та проживати з нею, оскільки вона його залишила після того, яки вийшла заміж.

27 квітня 2017 року на засіданні комісії ОСОБА_6 повідомила, що вона є одинокою матір`ю відносно сина ОСОБА_1 і ніколи ні від кого не мала матеріальної допомоги щодо утримання сина. Оскільки жодної роботи, яка б дозволила їй забезпечити нормальний рівень життя для своєї дитини на території України не змогла знайти, саме тому 2008 року змушена була виїжджати на сезонні роботи до Чеської Республіки. Сина ОСОБА_1 за усною домовленістю зі своїми батьками залишила на їх вихованні та догляді. За час своєї відсутності постійно надавала батькам кошти на утримання дитини, а ОСОБА_1 - подарунки. З моменту народження сина вона робила все можливе, щоб дитина була забезпечена всім необхідним.

Повідомила, що раніше, коли приїздила додому із заробітків, в неї були чудові стосунки як з сином, так і з її батьками. Стосунки між нею та батьками погіршилися близько двох років тому, після того як вона вийшла заміж та залишилася на постійне проживання в Чеській Республіці. На сьогоднішній день вона має намір забрати сина проживати до себе, там вона зможе дати йому краще майбутнє та з`єднати із сім`єю.

Повідомила, що батьки не допускають її до будинку, в якому проживають разом з дитиною.

07 липня 2017 року на засіданні Комісії, з даного питання було заслухано малолітнього ОСОБА_1 , який сказав, що йому подобається проживати з дідусем та бабусею. Він хоче, щоб матір позбавили батьківських прав, оскільки не бажає з нею спілкуватися та проживати.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку матері, діда та баби, а також житини, комісія вважає, що в даному випадку не надано доказів, які б вказували на те, що мати не виконує своїх батьківських обов`язків, встановлених законом.

Комісія вважає, що виїзд за кордон матері дитини зумовлені життєвими обставинами (відсутність роботи,неможливість належним чином утримувати дитину, бажання покращити соціально-економічне становище), а не відмовою матері від своєї дитини та виконання обов`язків, покладених на неї чинним законодавством.

Крім цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не змогли належним чином пояснити у зв`язку з чим за період з 2008 року по 2016 рік вони не вживали заходів щодо стягнення коштів із своєї доньки на утримання онука, якщо остання дійсно ухилялася від своїх батьківських обов`язків в частині матеріального утримання дитини.

Комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації прийняла рішення про неможливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина, а тому орган опіки та піклування Хустської РДА приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 є неможливим та таким, що суперечить інтересам дитини».

З висновку органу опіки та піклування Хустської РДА від 17.10.2018 року №01-9/1260 вбачається, що орган опіки та піклування Хустської РДА вважає можливим відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_3 .

Суд критично оцінює доводи відповідачки про те, що підстав для позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_1 , 2005 р.н. немає, а також те, що позивач ОСОБА_1 перешкоджав її спілкуванню з сином ОСОБА_1 , суд вважає що це не заслуговує на увагу, оскільки доказів того, що позивач вчиняв такі дії, а саме забороняв неповнолітньому ОСОБА_1 , 2005 р.н. спілкуватися з матір`ю, суду не надано.

Дана обставина підтверджується показами самого неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якого допитано за клопотанням позивача ОСОБА_1 .. Суду неповнолітній свідок пояснив, що він є онуком позивача і з 2008 року, проживає в сім`ї дідуся ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_3 , а також перебуває на їх повному утриманні та вихованні. Його мати, ОСОБА_2 залишила його з дідусем та бабусею в трьох річному віці та поїхала за кордон. За останні шість років, він один раз бачив свою матір у Хустській РДА, коли на комісії приймали рішення щодо його відібрання та передачі проживати з матір`ю. На даний час він має право самостійно визначити з ким з близьких йому людей він бажає проживати. Вважає, що в його інтересах, буде найкраще проживати разом з дідусем ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_3 . Крім того, пояснив, що за весь період розгляду даної справи, його мати жодного разу до нього не навідалася: ні в школу, ні додому. Крім того, він має намір продовжувати навчання після закінчення дев`ятого класу у вищому навчальному закладі, однак це може виявитися проблемою, оскільки до досягнення повноліття інтереси неповнолітніх дітей представляють батьки або опікуни, а у нього фактично немає ні матері ні опікунів, тому що офіційно дідусь та бабуся не являються його опікунами. Просить взяти до уваги його покази та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…».

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання одного з них окремо від дитини, не впливає на об`єм їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітнього ОСОБА_1 , не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересів до його внутрішнього світу, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Вказані фактори в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення ОСОБА_2 , від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає що з боку ОСОБА_2 , мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні нею від виконання своїх батьківських обов`язків. Всі заходи, які були вчинені ОСОБА_2 були вчинені вже після пред`явлення до неї позовних вимог, а тому не можуть розцінюватись судом як належне виконання нею обов`язків по відношенню до свого сина.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно свого сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

У задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Згідно п.1 ч.1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Разом з тим, слід роз`яснити ОСОБА_2 , що згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, виключає задоволення вимоги про відібрання дитини та передачу її матері.

Таким чином, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про відібрання дитини та передачу її матері є необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суд,-

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканку АДРЕСА_1 , батьківських прав щодо її малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації, про відібрання дитини та передачу її матері - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.