ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9990/21 Справа № 210/4558/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючогосудді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»(далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що працюючи на посаді фрезерувальника на підприємстві відповідача, з ним стався нещасний випадок.

Висновком МСЕК від 16 жовтня 2008 року позивачу було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності. При повторному переогляді висновком МСЕК від 11 жовтня 2010 року позивачу, повторно, встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, ІІІ група інвалідності. безстроково.

Позивач вважає, що в результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, оскільки порушені та порушуються нормальні життєві зв`язки, так як він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1 200 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», тому сума стягнення завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, вимогам розумності та справедливості.

Вважає, що судом не враховано те, що позивачем не доведено жодним доказом спричинення йому моральної шкоди.

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звертає увагу суду на те, що будь - яких порушень законодавства про працю стосовно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням нещасного випадку, відповідач не вчиняв.

Крім того, з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту, як компенсація моральної шкоди.

На думку апелянта, стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач зазначає про те, що доводи викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами, натомість рішення суду є обґрунтованим, та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства та обставинам справи.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач, працюючи на посаді фрезерувальника ремонтно монтажного цеху №3 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 02 липня 2008 року під час виконання трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку, отримав проникаюче роговидне поранення лівого ока, травматичну катаракту, внутрішньоокове чужорідне тіло в оболонках ока (а.с. 9-13).

Відповідно до п.6 Акту №26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 04 липня 2008 року, під час виконання трудових обов`язків, 02 липня 2008 року, внаслідок забивання упору молотком, відлетіла частка металу та потрапила до лівого ока ОСОБА_1 , заподіявши йому проникаюче роговидне поранення лівого ока, травматичну катаракту, внутрішньоокове чужорідне тіло в оболонках ока (а.с. 12-зворот).

Відповідно до п.7 Акту, причиною нещасного випадку є недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, невиконання вимог інструкції з охорони праці фрезерувальником ремонтно монтажного цеху №3 ОСОБА_1 та невиконання посадових обов`язків змінним майстром основної виробничої дільниці верстатних робіт ремонтно монтажного цеху №3 ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно п. 10 Акту, особами які допустили порушення законодавства про охорону праці є позивач та змінний майстр основної виробничої дільниці верстатних робіт ремонтно монтажного цеху №3 ОСОБА_2 (а.с. 13).

Висновком МСЕК від 16 жовтня 2008 року позивачу було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності (а.с. 17-18).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 11 жовтня 2010 року позивачу, повторно, встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, ІІІ група інвалідності, безстроково (а.с.15-16).

Суд, частково задовольняючи позов позивача до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральних страждань, оскільки, як вбачається з матеріалів, відповідно до п.6 Акту №26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 04 липня 2008 року під час виконання трудових обов`язків, 02 липня 2008 року внаслідок забивання упору молотком, відлетіла частка металу та потрапила до лівого ока ОСОБА_1 заподіявши йому проникаюче роговидне поранення лівого ока, травматичну катаракту внутрішньоокове чужорідне тіло в оболонках ока (а.с. 12-зворот).

Висновком МСЕК від 16 жовтня 2008 року позивачу було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності (а.с. 17-18).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 11 жовтня 2010 року позивачу, повторно, встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, ІІІ група інвалідності, безстроково (а.с.15-16).

Суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

На думку колегії суддів не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що будь - яких порушень законодавства про працю стосовно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням нещасного випадку, відповідач не вчиняв, оскільки вони не знімають з відповідача обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП Українита ст. 13Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту, як компенсація моральної шкоди, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

У пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 КЗпП України, передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з отриманою виробничою травмою внаслідок нещасного випадку позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він частково втратив професійну працездатність, внаслідок цього позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, у зв`язку з чим порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 120 000 гривень.

У зв`язку з чим колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості з вищенаведених підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»- залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: