печерський районний суд міста києва
Справа № 752/9303/20-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді -Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на дружину-
В С Т А Н О В И В:
10 травня 2020 року позивачка звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення до суду, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною 6 років.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина ОСОБА_4 . Спільне життя не склалося і в жовтні 2019 року ОСОБА_2 вигнав позивача з сином із квартири. Дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. На даний час відповідач добровільно сплачує аліменти на дитину лише три місяці. Однак на 1 000 грн позивач не може задовільнити потреби дитини. Крім того, позивач орендує кімнату в будинку, де мешкає з сином та сплачує за неї 5500 грн на місяць. Позивач не цікавиться ні сином, ні позивачем, в той час як дитина постійно хворіє та потребує постійного нагляду лікарів, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 6 років.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року прийнято до провадження судді Писанця В.А. та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

11 грудня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що з моменту народження їхнього з позивачем сина та до цього часу він приймає активну участь у вихованні сина у межах своїх можливостей. Після припинення шлюбних відносин з позивачем відповідач добровільно виконує батьківські обов`язки, щомісяця сплачує на користь позивача на утримання сина грошові кошти в сумі від 2000 грн до 3 000 грн.

Крім того, відповідач згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, враховуючи розмір його доходу та знаходження на його утриманні батьків пенсіонерів.

В той самий час, вимоги позивача про сплату аліментів на її утримання до досягнення дитиною 6 років є безпідставними, оскільки вказані вимоги підлягають задоволенню лише у разі, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку. Однак у наданому ОСОБА_1 висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 06 травня 2019 року №123 у ОСОБА_3 виявлені деякі порушення у розвитку, переважно мовного характеру. Проте, дитина не має будь-яких фізичних вад, не визнана дитиною з інвалідністю будь-якої групи, не потребує медичного догляду із госпіталізацією чи постійного спеціального догляду з боку батьків. Крім того, з вересня 2019 року ОСОБА_3 відвідує ДНЗ №753 в м. Києві (спеціалізований для дітей із логопедичними дефектами), що в свою чергу свідчить про те, що батьки виконують обов`язок по розвитку дитини та доглядають за її здоров`ям.

Таким чином, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 6 років відсутні.

Ухвалою судді від 25 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

07 червня 2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі з урахуванням часткового визнання позову.

Згідно із розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року №336 у зв`язку зі смертю судді Печерського районного суду м. Києва справу передано на повторний автоматичний розподіл.

Ухвалою від 08 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження судді Бусик О.Л. та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 3 000 грн щомісячно до досягення повноліття.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Суд встановив, що з 29 вересня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 зверталась до дільничного офіцера поліції Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві з приводу влаштування ОСОБА_1 сімейної сварки.

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_5 від 15 листопада 2019 року ОСОБА_3 з 01 жовтня 2019 року став відвідувати корекційні групові заняття. Оплата за місяць складає 6500 грн. Додатково відвідує індивідуальні заняття з дефектологом та логопедом 3 рази на тиждень. Вартість одного заняття складає 350 грн.

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої Київською міською дитячою клінічною лікарню №2, ОСОБА_3 поступив до стаціонару 23 вересня 2018 року за направленням дільничного лікаря для консервативного лікування синдрому (стійких) хронічних закрепів дистального типу, ускладненим випадінням прямої кишки І-ІІ ступеня.

Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 06 травня 2019 року №123, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичний розвиток відповідає віку, має порушення зору прихована косоокість, має загальний недорозвиток мовлення І-ІІ ступеня, затримку психічного розвитку.

Згідно з довідкою від від 08 листопада 2019 року №14, з 01 вересня 2019 року ОСОБА_3 зарахований до спеціального дошкільного навчального закладу (дитячого садка) №753 Деснянського району м. Києва згідно з направленням Управління освіти Деснянського району м. Києва та відвідує логопедичну групу (за діагнозом). За час перебування дитини в дитячому закладі вихованням дитини займається лише мати ОСОБА_1 , приводить та забирає сина, відвідує батьківські збори та цікавиться його досягненнями.

Відповідно до довідки про доходи від 17 вересня 2020 року №187 ОСОБА_2 працює у Військовій частині № НОМЕР_1 загальна сума доходу за період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року за винятком аліментів становить 110336,77 грн.

Згідно з довідкою про доходи, виданої пенсіонеру ОСОБА_3 , за період з квітня 2020 року до вересня 2020 року він отримав пенсію по інвалідності в сумі 12554,76 грн.

Згідно з довідкою про доходи, виданої ОСОБА_6 , за період з квітня 2020 року до вересня 2020 року вона отримала пенсію по інвалідності в сумі 10050 грн.

Згідно з квитанціями АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 на утримання сина кошти з січня 2020 року до 16 листопада 2020 року на загальну суму 27800 грн.

Крім того, відповідач надав до суду фіскальні чеки про купівлю продуктів, одягу для хлопчика та іграшок, а також оплату за харчування у дошкільному навчальному закладі.

Згідно з довідкою про доходи від 18 травня 2021 року ОСОБА_2 працює у Військовій частині № НОМЕР_1 та за березень 2021 року отримав дохід в сумі 15741,42 грн за винятком аліментів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно дост. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч. 1ст. 182 СК України, при цьому враховуючи наявність постійного заробітку (доходу) відповідача; наявність у відповідача на утриманні батьків, а також те, що відповідач визнав позов про стягнення аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд також виходить із встановлених обставин справи, а також те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини. Серед іншого суд, враховує стан здоров`я позивача та відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність батьків пенсіонерів, які потребуються нагляду та матеріальних витрат, інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 15 травня 2020 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини (але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) від заробітку(доходу) відповідача щомісячно починаючи з дня подання позову та до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме інтересам дитини, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною 6 років, то вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-4 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 статті 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу (частина 4 статті 76 СК України).

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років (частини 2, 3 ст. 84 СК України).

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що право на утримання має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ, ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Частиною першою статі 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що вона є непрацездатною особою, особою з інвалідністю та, що її дохід не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, наданий ОСОБА_1 висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини ( ОСОБА_3 ) від 06 травня 2019 року №123, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлені порушення мовного та психічного розвитку, а також має порушення зору. В той же час дитина не має фізичних вад, не визнана дитиною з інвалідністю, не потребує цілодобового стороннього догляду або догляду батьків, відвідує дошкільних навчальний заклад (логопедичну групу).

Встановивши вказані обставини, слід дійти висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дружину до досягнення дитиною 6 років.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 76, 80, 81, 84,110,112, 113,180, 181, 182, 183, 184, 191, 196 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2,10,76-81, 141-142, 200, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною 6 років - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки (але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду складено 29 листопада 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик