Дата документу 29.11.2021
Справа № 334/9096/21
Провадження № 2/334/4834/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Добрєв М.В., дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2021 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла зазначена позовна заява.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До матеріалів справи долучено квитанції про сплату судового збору за одну вимогу майнового характеру у розмірі 908,00 грн.

Крім цього у позовній заяві не зазначена ціна позову. Відсутність ціни позову позбавляє можливості суд визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 176 ЦПК ціна позову в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Суд роз`яснює позивачу, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у цій місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. Як доказ вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виходячи з даної норми закону і у зв`язку з відсутністю вартості майна, суд не має можливості встановити вартість об`єкту, вартість якого є найвищою.

При винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст якихне допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вищевикладене дає підставу суду зробити висновок про неналежне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.ст.175,177 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, залишити без руху надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Надіслати копію ухвали позивачу.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Добрєв М. В.