Ухвала

29 січня 2021 року

місто Київ

справа № 759/3119/16-ц

провадження № 61-19109ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В., вивчив касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний Ассістанс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний Ассістанс»,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2», Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Вищий адміністративний суд України, Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, Печерська районна у місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, вселення, а також

за позовом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний Ассістанс»,

треті особи: Вищий адміністративний суд України, ОСОБА_1 ,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що номер квартири АДРЕСА_1 , зазначений в акті прийому-передачі від 03 листопада 2011 року № 47-МП, змінений на № НОМЕР_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 10 вересня 2014 року № НИ-1243, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз»

(далі - ТОВ «Стиль-Блюз») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортний Ассістанс» (далі - ТОВ «Транспортний Ассістанс»); вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Також у березні 2016 року Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду із самостійними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 10 вересня 2014 року № НИ-1243, укладеного між ТОВ «Стиль-Блюз» та ТОВ «Транспортний Ассістанс».

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що номер квартири АДРЕСА_1 , зазначений в акті прийому-передачі від 03 листопада 2011 року № 47-МП, змінений на АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні позову Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовлено.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1.1. ТОВ «Транспортний Ассістанс» 24 грудня 2020 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року в частині задоволення позову, скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Транспортний Ассістанс». Заявник просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.

У січні 2021 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків касаційної скарги, подано докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

2.1.2. Також ТОВ «Стиль-Блюз» 22 січня 2021 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року в частині задоволення позову, скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Стиль-Блюз». Заявник просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю. В іншій частині оскаржувані рішення залишити без змін.

Визначення заявниками підстав касаційного оскарження

2.2. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційні скарги містять визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

2.2.1. Заявником ТОВ «Транспортний Ассістанс» як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права;

- суд першої інстанції зробив безпідставний висновок, що замовником ТОВ «Стиль-Блюз» змінено нумерацію квартир у проектній документації на будинок АДРЕСА_3 до моменту прийняття зазначеного будинку в експлуатацію. Суд не зазначив, на підставі яких доказів зробив такий висновок;

- суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, а саме фотокопії «Проекту забудови території АДРЕСА_2 житловими будинками з комплексом соціально-побутового обслуговування у Святошинському районі м. Києва. Том ІІ. Книга 1. Архітектурна частина». Судом не розглянуто клопотання про визнання зазначеного доказу недопустимим відповідно до статті 78 ЦПК України;

- суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, в частині встановлення факту зміни нумерації квартири, оскільки позивачем не надано будь-якого доказу на підтвердження існування у будинку АДРЕСА_3 квартири № НОМЕР_2 ;

- оскаржувані рішення ухвалено без урахування правових висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 761/5156/13-ц (провадження

№ 14-425цс19). Відповідно до зазначеного висновку майновим правом на об`єкт незавершеного будівництва є обумовлене договором право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли настали певні, але не всі, юридичні передумови, необхідні та достатні для набуття речового права.

2.2.2. Заявником ТОВ «Стиль-Блюз» як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права;

- суд першої інстанції зробив безпідставний висновок, що ТОВ «Стиль-Блюз» змінено нумерацію квартир у проектній документації на будинок АДРЕСА_3 . Суд не зазначив, на підставі яких доказів зробив такий висновок;

- суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, а саме акта прийому-передачі від 03 листопада 2011 року № 47-МП, оскільки нумерація квартир з`явилася з дати введення будинку в експлуатацію 30 грудня 2014 року;

- суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, в частині встановлення факту зміни нумерації квартири, оскільки позивачем не надано будь-якого доказу на підтвердження існування у будинку АДРЕСА_3 квартири № НОМЕР_2 ;

- судами першої та апеляційної інстанцій на надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що у проектній документації нумерація квартир не зазначається;

- оскаржувані рішення ухвалено без урахування правових висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 761/5156/13-ц (провадження

№ 14-425цс19). Відповідно до зазначеного висновку майновим правом на об`єкт незавершеного будівництва є обумовлене договором право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли настали певні, але не всі, юридичні передумови, необхідні та достатні для набуття речового права.

IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

3.1. У касаційній скарзі ТОВ «Транспортний Ассістанс» просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 10 листопада 2020 року, копію якої заявником отримано 25 листопада 2020 року.

На підтвердження усунення недоліків заявником додатково подано копію розписки, складеної у приміщенні суду апеляційної інстанції із відомостями на підтвердження отримання заявником копії оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Отже, аналіз касаційної скарги ТОВ «Транспортний Ассістанс», доданих до неї матеріалів, додаткових матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

3.2. У касаційній скарзі ТОВ «Стиль-Блюз» просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 10 листопада 2020 року, копію якої заявником отримано 18 січня 2021 року. На підтвердження зазначеного заявником подано копію розписки, складеної у приміщенні суду апеляційної інстанції із відомостями на підтвердження отримання заявником копії оскаржуваного рішення.

Наведені заявником у клопотанні доводи та надані на їх підтвердження докази дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки, вимоги ухвали Суду ТОВ «Транспортний Ассістанс» виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Також Верховний Суд визнає, що касаційна скарга ТОВ «Стиль-Блюз» подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційних скарг без руху, повернення касаційних скарг, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортний Ассістанс» строк на касаційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз» строк на касаційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний Ассістанс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз».

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

В. В. Яремко