ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2077/21 Головуючий суддя І інстанції Грінчук О. П.
Провадження № 22-ц/818/4889/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцина В.Б.,

суддів Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Грінчук О.П., по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

08 квітня 2021 року банк звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 16.08.2019 між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також 18.06.2020 між сторонами було підписано довідку про умови кредитування. АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 22.03.2021 у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8336.09 грн. та 3393.99 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 16.08.2019 станом на 22.03.2021 у розмірі 8336 (вісім тисяч триста тридцять шість) грн. 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати у розмірі 1613 (одна тисяча шістсот тринадцять) грн. 29 коп.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.

На обґрунтування скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про те, що кредитний договір був неукладений.

Зазначає, що відповідач підписавши анкету-заяву приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Також вказує на те, що підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки та штрафів. Тобто сторонами були досягнуті усі істотні умови договору.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на правову позицію, яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки вона висловлена в іншій конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли умови відповідачем заперечувалися, а в матеріалах справи відсутні обґрунтовані заперечення відповідача та відповідні докази проти вимог позивача.

Посилається на те, що судом при вирішенні справи не враховано постанови Верховного суду від 04 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц, 12 лютого 2020 у справі №382/327/18-ц, оскільки відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, у якому були визначені всі складові платежі, за користування кредитними коштами.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми цивільного процесуального права, та з огляду на зміст та характер спірних правовідносин судова колегія розглянула справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Заочне рішення в частині стягнення тіла кредиту не оскаржено, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом не відповідає.

Матеріалами справи підтверджено, що 16.08.2019 ОСОБА_1 було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». З тексту даної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 висловила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Тип картки, який видано ОСОБА_1 , в анкеті-заяві не вказано.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт.

18.06.2020 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна», «Універсальна ГОЛД», Картка Платинум, Картка MC World Black Edition, Kартка Visa Signature, картка НОМЕР_1 , картка Visa Infinite, яка містить умови кредитування по кожному виду картки, відсоткова ставка, порядок повернення кредиту.

Крім того, до кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна контракт», «Універсальна Голд» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, посилаючись на положення ст. 634 ЦК України.

АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення прострочених відсотків та штрафів, банк посилався на Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем.

Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та штраф, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та штрафу за порушення зобов`язань за договором. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п. 4 Паспорту процентна ставка за межами пільгового періоду встановлюється у розмірі 43,2% для карт Універсальна та 42% для карт Універсальна ГОЛД; п.6 Паспорту передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту встановлюється в розмірі 86,4% для карт Універсальна та 84 % для карт Універсальна ГОЛД (а.с.10-13)

Згідно з наданим Банком розрахунку розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 станом на 22.03.2021 року, складає 3393,99 грн.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і нею 18 червня 2020 року електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 11-13).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис клієнта : ОСОБА_1 підтверджено

Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», погодився із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 43,2% річних, збільшеною процентною ставкою на прострочене тіло кредиту у сумі 86,4 % та штрафу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 22.03.2021 борг відповідача за відсотками становить 3393,99 грн, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у зазначеному у Паспорті кредиту розмірі, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам у справі.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по процентах за користуванні кредитом в розмірі 3393,99 грн.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача за кредитним договором процентів за користування у зазначеному у Паспорті кредиту розмірі, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам у справі.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом становить 2 270,00 грн., за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 3 405,00 грн. (а.с. 41, 68).

Крім того, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає зміні, стягнувши з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у вищевказаному розмірі.

Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення доводів апеляційної скарги із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3405 грн 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року -змінити.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16 серпня 2019 року за відсотками 3393,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2270 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405 грн., а всього 5675,00 грн

В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді А.В.Котелевець.

О.М.Хорошевський.