Справа№ 309/3768/21
Провадження № 2/309/888/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря Губаль Г.М.

представника позивача Габор Я.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) про скасування обтяження нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) про скасування обтяження нерухомого майна.

Позов обгрунтовано тим, що він є власником земельних ділянок площею 0,0575 га кадастровий номер 0:03:001:0682 та площею 0,0575 кадастровий номер 0:03:001:0671. Маючи намір відчужити одну з вказаних ділянок, він звернувся до нотаріуса, який повідомив про неможливість вчинення такої дії через наявність заборони на відчуження майна, що накладена постановою ДВС Хустського РУЮ про арешт майна боржника - №1291297 від 25.08.2021 року, тип обтяження арешт нерухомого майна. При зверненні до відповідача його повідомили, що виконавчих проваджень щодо нього у відділі немає. Йому надали витяг з реєстрацією вилучення запису, де підставою вказано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2016 року, але в реєстрі обтяжень нерухомого майна обтяження не знято. Посилаючись на те, що щодо нього відсутні виконавчі провадження, які б створювали наслідки у вигляді арешту майна та приписи ст.ст. 26, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просить суд скасувати обтяження нерухомого майна №12912791 від 25.08.2012 року, тип обтяження арешт нерухомого майна, обтяжувач - відділ ДВС Хустського РУЮ.

У відзиві на позов Хустський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 без сплати ним штрафів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. В обґрунтування посилається на те, що відносно ОСОБА_1 у відділ перебували виконавчі провадженні: ВП №22747606, ВП №23640191, ВП №28293894 та ВП №28295641. По вказаних виконавчих провадженнях винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Однак згідно даних АСВП інформація щодо сплати боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по зазначених виконавчих провадженнях відсутня. А отже згідно приписів ст.ст. 40, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» припинення чинності арешту майна без боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є неможливим.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Габор Я.І. просила закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, відзив містить клопотання про розгляд справи без його участі.

Отже суд вважає, за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явилися.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні, то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Саме такого висновку дійшов ВС у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 24.05.2021 у справі №712/12136/18.

В даному випадку ОСОБА_1 пред`явив позов просить суд скасувати обтяження нерухомого майна №12912791 від 25.08.2012 року, тип обтяження арешт нерухомого майна, обтяжувач - відділ ДВС Хустського РУЮ.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, вказане обтяження нерухомого майна було накладено згідно постанови державного виконавця від 22.08.2011 року про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, яка винесена у виконавчому провадженні ВП №28293894, де боржником є саме ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна (скасування обтяження нерухомого майна), оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а тому такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) про скасування обтяження нерухомого майна закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що дане питання підлягає вирішенню шляхом оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.