Справа № 359/6459/20
Провадження №2/359/752/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Колесниковій А.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями державних органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2020 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява представника ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями державних органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

Позов вмотивований тим, що 23 квітня 2020 року інспектором Бориспільського відділу поліції відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст.130 КУпАП. На підставі вказаного протоколу постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області його було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права управлінця транспортним засобом на строк один рік. Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року постанову суду першої інстанції було скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1. ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Внаслідок незаконних дій працівників поліції Бориспільського відділення поліції водія незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, чим заподіяно йому моральні страждання, які полягали у переживаннях щодо розголосу вказаного факту за місцем проживання та місцем роботи, у зв`язку з побоюванням громадського осуду, позбавленням можливості користуватися спеціальним правом щодо керування транспортним засобом, постійними переживаннями та витрачанням додаткових зусиль на організацію життя, фізичних стражданнях, необхідністю нести витрати на правову допомогу.

Крім того, протягом 24 днів позивач, був позбавлений можливості керувати автомобілем, так як термін дії тимчасового посвідчення закінчився 23.07.2020 року, повернення посвідчення водія відбулося 18 серпня 2020 року, після отримання рішення суду апеляційної інстанції поштою. Внаслідок не можливості користуватися автомобілем позивач був позбавлений можливостей для виконання обов`язків по роботі. Таким чином позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та просить суд стягнути її на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 25 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

Представники відповідачів Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов представника ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, згідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 № 580 «Про Національну поліцію». Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Судом встановлено, що 23 квітня 2020 року інспектором ОРПП №4 Бориспільського відділу поліції Чобітько Д.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.4).

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1. ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5-8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Представник позивача у позові зазначив, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 5000,00 грн.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій.

Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Суд вважає, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, наскільки душевні переживання були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Сам факт скасування судом у справі № 359/3547/20 постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та констатація порушення прав позивача на переконання суду становлять достатню справедливу сатисфакцію.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 55, 56 Конституції України, 23, 1166, 1167 ЦК України, 4, 12, 81, 82 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями державних органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 01.02.2021 року.

Суддя Чирка С.С.