Справа №333/4683/19
Провадження №2/333/64/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

за позовом: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 ,

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 ,

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 ,

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 ,

про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі за текстом - ОСОБА_3 ) звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4 ) про усунення перешкод у користуванні власністю - 3/50 частинами домоволодіння АДРЕСА_3 та зобов`язання відповідача за власний рахунок відновити прибудову літ. б площею 4,8 кв.м., звільнити кімнату літ. 1-1 площею 11,3 кв.м, які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 . Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що останньому на праві приватної власності належить 3/50 частин домоволодіння АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 05.04.16 р. Як вказує позивач, вказані 3/50 частин домоволодіння розташовані в будинку літера Б та складаються з коридору 1 площею 4,8 кв.м. та кімнати 1-1 площею 11,3 кв.м. Співвласниками позивача в будинку літера Б є відповідач - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (третя особа 1), яким належить 7/100 та 7/50 часток вказаного домоволодіння відповідно. Разом з тим, як зазначив позивач, відповідач самостійно, протиправно заволоділа належним йому майном, а саме: без будь-яких правових підстав здійснила перепланування всередині будинку шляхом знесення стіни між прибудовами літ. б та літ. б-2, позначеними в експлікації до житлового будинку, як коридор 1, площею 4,8 кв.м., що належить позивачу та коридор 2-1 площею 4,0 кв.м., що належить відповідачу. Крім того, відповідач збільшила розмір прибудови (коридору) до 16,4 кв.м. та зробила один вхід до часток будинку, що належать сторонам окремо, закривши при цьому вхід позивачу до належної йому частки нерухомого майна. З огляду на викладене, керуючись ст. 391 ЦК України, ОСОБА_3 просить суд позов задовольнити та відновити його порушене право.

Ухвалою від 19.08.2019 р. судом відкрито провадження у цивільній справі № 333/4683/19 за позовом ОСОБА_3 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник проти заявлених вимог заперечили повністю, про що виклали у письмовому відзиві на позовну заяву. Вказували, що доводи позивача про те, що йому належать окремі приміщення в будинку літ. Б є надуманими, оскільки жодних договорів про порядок користування домоволодінням, із визначенням приміщень, що знаходяться у користуванні кожного із власників не існує. Також, не визначений порядок користування і рішенням суду.

Ухвалою від 22.01.2020 р. судом залучено до участі у справі в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 , третьої особи 3 - ОСОБА_7 .

Третя особа 2 та третя особа 3 до зали судового засідання жодного разу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, будь-яких пояснень щодо предмету спору не надали.

В судовому засіданні 01.10.20 р. допитана в якості спеціаліста ТОВ «ЗМБТІ» Барц Я.Є., яка надала відповідні пояснення щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку літера Б, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з якими при проведенні 15.08.2007 р. технічної інвентаризації спірного об`єкту нерухомості співробітниками ТОВ «ЗМБТІ» був встановлений факт зносу раніше існуючих сіней літ. б, факт самочинного будівництва прибудови літера б-4 внаслідок чого раніше існуючі квартира АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 житлового будинку літера Б були об`єднанні в квартиру АДРЕСА_5 зі зміною нумерації приміщень будинку. Отже, раніше існуюча кімната 2-2 площею 11,8 кв.м. у складі квартири АДРЕСА_5 житлового будинку літера Б стала мати номер 1-4.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2).

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2). Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3). Власність зобов`язує (ч. 4). Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5). Держава не втручається у здійснення власником права власності (ч. 6). Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2016 р. між ОСОБА_5 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдаровуваний) укладено договір дарування частини домоволодіння, за умовами якого (п. 1) Дарувальник подарувала належні їй, а Обдаровуваний прийняв в дар 3/50 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0551 га, з відповідними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, наземними і підземними комунікаціями.

На земельній ділянці площею 0,0551 га знаходиться: житловий будинок літ. А, загальною площею 114,1 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., житловий будинок літера Б, загальною площею 64 кв.м., житловою площею 37 кв.м., з відповідними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, наземними і підземними комунікаціями.

Згідно з п. 2 вказаного вище договору, вище наведена частина домоволодіння, яка відчужується, належить Дарувальнику на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2015 р. у справі № 333/8216/15-ц.

Наведений вище договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 527.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2019 року № 189596969 слідує, що за ОСОБА_3 (позивачем) зареєстровано право спільної часткової приватної власності на 3/50 частини домоволодіння у складовій частині об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. А, загальною площею 114,1 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., площа самочинно збудованого - 36,3 кв.м.; житловий будинок літера Б, загальною площею 64 кв.м., житловою площею 37 кв.м., площа самочинно збудованого - 19,3 кв.м. (а.с. 49).

За змістом ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. 2).

Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як встановлено судом, окрім ОСОБА_3 (позивача), якому належить 3/50 частини спірного домоволодіння, станом на час розгляду цієї справи в суді, ОСОБА_5 (третій особі 1) на праві спільної часткової приватної власності належить 7/50 частки спірного нерухомого майна, ОСОБА_4 (відповідачу) - 7/100 часток вказаного нерухомого майна та ОСОБА_6 (третя особа 2 у цій справі) - 17/100 часток спірного нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2019 року № 189596969 (а.с. 49-50).

Заявляючи вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, позивач вказував про незаконне перепланування ОСОБА_4 спірного домоволодіння та, як наслідок, порушення останньою прав ОСОБА_3 на володіння та користування 3/50 частинами домоволодіння АДРЕСА_3 .

З даних, що містяться в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_3 , виготовленого станом на 16.06.2006 р. судом встановлено, що будинок літера Б-1 вказаного домоволодіння складався з кількості трьох квартир загальною площею 56,4 кв.м., в т.ч. житлової - 37,0 кв.м., з яких: квартира АДРЕСА_5 містила кімнату площею 11,3 кв.м. та коридор площею 4,8 кв.м.; до квартири АДРЕСА_6 входив коридор площею 1,0 кв.м., кімната площею 11,8 кв.м. та коридор площею 4,0 кв.м.; квартира АДРЕСА_7 складалась з кухні площею 6,7 кв.м., кімнати площею 13,9 кв.м. та коридору площею 2,9 кв.м.

В той же час, як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 , виготовленого станом на 29.10.2012 р., вказане домоволодіння літера «Б» складається вже з двох квартир загальною площею 64,0 кв.м., в т.ч. 37,0 кв.м. - житлова площа та 27,0 кв.м. - допоміжна, з яких: квартира АДРЕСА_5 містить коридор площею 16,4 кв.м., кімнату площею 11,3 кв.м., коридор площею 1,0 кв.м. та кімнату площею 11,8 кв.м.; до квартири АДРЕСА_6 входять коридор площею 2,9 кв.м., кухня площею 6,7 кв.м. та кімната площею 13,9 кв.м.

Крім того, в плані поверхів будинку літера «Б» по АДРЕСА_3 наявні відомості від 15.08.2007 р. про самочинно збудовані будинки та переобладнання, а саме: самочинно збудовані приміщення в цілому літера б4 площею 16,4 м2 та приміщення 2-1 літера б2 площею 2,9 м2.

Також, із даних, що містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2019 року № 189596969, станом на 29.10.2012 р., судом встановлено, що на зазначеній вище земельній ділянці самочинно побудовано: недобудована житлова прибудова літера А1, службова прибудова літера а3, прибудова літера а5, погріб літера пг1, службова прибудова літера б2, недобудована прибудова літера б4, вбиральня літера М.

Статтею 376 ЦК України унормовано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2). Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4). На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5).

Отже, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених вище умов.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146, які були чинними станом на час виявлення об`єктів самочинного будівництва від 15.08.2007 р.).

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій, що були чинними станом на 15.08.2007 р.).

При цьому, за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Зазначена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі №722/1882/16-ц та приймається судом до уваги при розгляді цієї справи.

З огляду на викладене, судом враховано, що матеріали цієї справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що будівельні роботи по самочинному будівництву приміщень літера б4 площею 16,4 м2 (в цілому) та приміщення 2-1 літера б2 площею 2,9 м2, проведені в будинку літера «Б» по АДРЕСА_3 здійснені за наявності одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розроблені та затверджені в установленому законодавством порядку проектною документацією, а також за наявності дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю у відповідності до норм ст. 376 ЦК України.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2).

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, оскільки наведене вище самочинне будівництво літери б4 площею 16,4 м2 (в цілому) та приміщення 2-1 літера б2 площею 2,9 м2, яке здійснене відповідачем, порушує права позивача, як власника 3/50 частин домоволодіння АДРЕСА_3 , суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог в частині усунення ОСОБА_3 перешкод у здійсненні права користування спільною частковою власністю - 3/50 частинами домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання ОСОБА_4 за власний рахунок відновити прибудову літера Б площею 4,8 м2.

При цьому, розглянувши вимоги в частині зобов`язання відповідача звільнити кімнату літ. 1-1 площею 11,3 м2, розташовану в домоволодінні АДРЕСА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1). Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ч. 2). Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна (ч. 3). Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності (ч. 4). Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників (ч. 5).

Статтею 358 ЦК України унормовано, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1). Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 2). Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. 3). Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно (ч. 4).

Як встановлено судом з матеріалів інвентаризаційної справи відносно об`єкту нерухомого майна - житлового будинку літера Б, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до висновку, складеного ЗМБТІ, станом на 18.07.1969 р., та розрахунку визначення часток співвласників вказаного домоволодіння, в користуванні:

- ОСОБА_8 знаходились в житловому будинку літера Б кімната 3-1 площею 13,9 кв.м., сіни б1-1 площею 6,7 кв.м., сарай літера В-1, частина колодязя, 1/6 частина вбиральні літера Е, що складало 9/50 частин об`єкту нерухомості;

- ОСОБА_9 знаходились в житловому будинку літера Б кімната 1-1, площею 11,3 кв.м., сіни літера б-1, частина колодязя, 1/6 частина вбиральні літера Е, що складало 7/100 частин об`єкту нерухомості;

- ОСОБА_10 знаходились в житловому будинку літера Б коридор 2-1 площею 1,0 кв.м., кімната 2-2 площею 11,8 кв.м., сіни б1-3 площею 4,0 кв.м., частина колодязя, 1/6 частина вбиральні літера Е, що складало 9/100 частин об`єкту нерухомості;

Згідно з договором міни, посвідченого четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 19.08.1969 р. АДРЕСА_6-3557, право власності на 9/50 частин об`єкту нерухомості по АДРЕСА_3 перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_11 (а.с. 156).

Відповідно до договору дарування, посвідченого четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 12.11.1969 р. АДРЕСА_6-5789, право власності на 7/100 частин об`єкту нерухомості по АДРЕСА_3 перейшло від ОСОБА_9 до ОСОБА_12 (а.с. 156).

За договором купівлі-продажу, посвідченого четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 16.07.1971 р. АДРЕСА_5-4218, право власності на 9/50 частин об`єкту нерухомості по АДРЕСА_3 перейшло від ОСОБА_11 до ОСОБА_13 (а.с. 159-160).

04.07.1980 р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації за заявою співвласників об`єкту нерухомого майна - житлового будинку літера Б, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 складено висновок (а.с. 161), за змістом якого перераховано частки співвласників вказаного нерухомого майна, внаслідок чого частка Бессонової склала 3/50, частка ОСОБА_10 склала 7/100 та частка ОСОБА_13 - 3/20.

Рішенням Комунарської районної ради народних депутатів від 18.09.1980 р. № 228/5 на підставі висновку Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації затверджені наведені вище частки співвласників об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 та видано правовстановлюючі документи - свідоцтва про право приватної власності на частину домоволодіння.

Також, вбачається, що рішенням Комунарської районної ради народних депутатів від 16.05.1985 р. № 153/1 про зміну часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 166) затверджено частки співвласників, згідно з якими за ОСОБА_12 залишилась частка в розмірі 3/50 частини домоволодіння, частка ОСОБА_10 склала - 7/100 та частка ОСОБА_13 змінилась з 3/20 на 7/50 частки.

12.06.1985 р. на підставі рішення Комунарської районної ради народних депутатів від 16.05.1985 р. № 153/1 про зміну часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_13 видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право приватної власності на 7/50 частки спірного домоволодіння.

Згідно з свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, виданого 13.03.1986 р. Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою, право власності на 7/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 перейшло від ОСОБА_10 до ОСОБА_14 .

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 18.12.1986 р. № 9143 право власності на 7/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 перейшло від ОСОБА_14 до ОСОБА_15 , яке в подальшому набуто ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 14.09.91 р. АДРЕСА_5-3068, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 21.10.1986 р. Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, право власності на 7/50 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 перейшло від ОСОБА_13 до ОСОБА_16 , яке в подальшому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2011 р. перейшло до ОСОБА_5 (а.с. 176).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2013 р. у справі № 812/5816/12, яке набуло законної сили 31.01.2013 р., заяву Запорізької міської ради, зацікавлені особи - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ТОВ «ЗМБТІ», про визнання спадщини відумерлою - задоволено. Визнано спадщину у вигляді 3/50 частини домоволодіння АДРЕСА_3 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_17 відумерлою. Передано 3/50 частин домоволодіння АДРЕСА_3 у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2015 р. у справі № 333/8216/15-ц позов ОСОБА_5 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Міського комунального підприємства «Основаніє», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину домоволодіння, стягнення компенсації задоволено. Припинено право власності Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на 3/50 частини домоволодіння АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/50 частини домоволодіння АДРЕСА_3 .

Таким чином, як встановлено вище судом та вбачається з наведених вище доказів, домоволодіння АДРЕСА_3 , зокрема, житловий будинок літера Б, станом на час розгляду цієї справи в суді, належить ОСОБА_3 (позивачу) в розмірі 3/50 частини спірного домоволодіння, ОСОБА_5 (третій особі 1) в розмірі 7/50 частки, ОСОБА_4 (відповідачу) в розмірі 7/100 часток та ОСОБА_6 (третя особа 2) в розмірі 17/100 часток.

При цьому, жодних доказів на підтвердження укладення між наведеними вище співвласниками вказаного домоволодіння договору про порядок володіння та користування спільним нерухомим майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, із визначенням приміщень, що знаходяться у користуванні кожного із власників, матеріали цієї справи не містять та позивачем не надано.

Також, як встановлено судом в ході розгляду цієї справи, такий порядок щодо володіння та користування власниками спільним нерухомим майном, із визначенням приміщень, не встановлено і рішенням суду оскільки рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2006 р. у справі АДРЕСА_6-5407/06, на яке посилались спеціаліст ТОВ «ЗМБТІ» Барц Я.Є. в ході розгляду справи та директор ТОВ «ЗМБТІ» у своєму письмовому поясненні від 21.10.2020 р. № 769, скасовано ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2009 р.

За таких обставин, доводи позивача про належність останньому у складі 3/50 частин домоволодіння, розташованого в будинку літера Б за адресою: АДРЕСА_3 саме кімнати 1-1 площею 11,3 кв.м. не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Судом відхиляються, як недоведені, твердження позивача про здійснене попередніми співвласниками визначення та узгодження порядку користування спільним нерухомим майном відповідно до їхніх часток, із визначенням приміщень, що знаходяться у користуванні кожного із власників, оскільки досліджені судом матеріали інвентаризаційної справи свідчать про неодноразову в період з 18.07.1969 р. по 12.06.1985 р. зміну та перерахування часток співвласників вказаного нерухомого майна, внаслідок чого відбувались зміни, як часток співвласників, так і загальна площа домоволодіння.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність в матеріалах цієї справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що кімната літ. 1-1 площею 11,3 кв.м, розташована в домоволодінні АДРЕСА_3 згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 16.06.2006 р., належить на праві власності саме позивачу у цій справі - ОСОБА_3 у складі належної йому 3/50 частини спірного домоволодіння, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача звільнити кімнату літ. 1-1 площею 11,3 кв.м, розташовану в домоволодінні АДРЕСА_3 відсутні. У зв`язку з чим, у задоволенні позову в цій частині судом відмовляється.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) перешкоди у здійсненні права користування спільною частковою власністю - 3/50 частинами домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) за власний рахунок відновити прибудову літера Б площею 4,8 кв.м.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення складено 01.02.2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова