Справа №442/6994/20
Провадження №2/442/194/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі - головуючої судді Курус Р.І., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в :

09.11.2020 позивач ПАТ «Страхова компанія «Перша»» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «Перша»» в порядку суброгації 111 977,28 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2102 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30.07.2018 між ПАТ «Страхова компанія «Перша»» та ПП «Коло» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-53.14.18.00002, згідно умов якого був застрахований автомобіль марки «КІА», з державним номерним знаком НОМЕР_1 . 15.06.2019 на вул. Трускавецька, 64 в м. Дрогобичі Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , автомобіля марки «Renault», з державним номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «КІА», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого на момент зіткнення був ОСОБА_3 . Винним у вчиненні вказаного ДТП було визнано відповідача, що підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 26.07.2019, справа 442/4426/19. Оскільки винниму вчиненні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 , то за фактом її настання, з метою отримання страхового відшкодування, до ПАТ «Страхова компанія «Перша»» з повідомленням про настання страхового випадку звернувся ОСОБА_3 . З метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Кіа», позивачем було замовлено проведення оцінки вказаного транспортного засобу. У відповідь на заявку про оцінку складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №117/19 від 19.07.2019. Відповідно до інформації, яка міститься у висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Кіа» становить 249 654,18 грн. 25.07.2019 року на підставі отриманих документів було складено Страховий акт № ТР-14- 6141 та страховий акт № ТР-14-6141-1 від 09.09.2019 та на банківські реквізити СТО проведено виплату страхового відшкодування загальним розміром 211 977,28 грн. Під час проведення досудового врегулювання за страховим випадком ПАТ «Страхова компанія «Перша»» було встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП відповідача ОСОБА_1 на момент її вчинення була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії та №АМ/9174616. 01.07.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» сплатило страхове відшкодування на користь позивача в межах встановленого ліміту 100 000 грн. Таким чином, до стягнення з ОСОБА_1 , на користь позивача в порядку суброгації підлягає сума грошових коштів загальним розміром 111 977,28 грн.

09.11.2020 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 20.11.2020.

Ухвалою від 23.11.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 21.12.2020, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Ухвалою від 21.12.2020 задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду даної справи, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу додатковий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалу від 21.12.2020 відповідач отримав 29.12.2020 (а.с. 67), тобто останнім днем подання відзиву було 13.01.2021.

Проте, відзив представником відповідача адвокатом Коцан Р.М. подано лише 02.02.2021 на електронну адресу суду, однак такий судом до уваги не приймається, оскільки поданий з пропуском встановленого в ухвалі про відкриття провадження строку, клопотання про його поновлення відповідачем не заявлено.

Відповідно до ч. 5с т. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Поряд з цим, 02.02.2021 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом сторін).

Ухвалою від 02.02.2021 відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Матеріалами справи встановлено, що 30.07.2018 між ПАТ «Страхова компанія «Перша»» та ПП «Коло» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-53.14.18.00002, згідно умов якого був застрахований автомобіль марки «КІА», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , (а.с. 14).

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.07.2019 встановлено, що 15.06.2019 орієнтовно о 23.15 год. в м. Дрогобичі на вул. Трускавецька, 64 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Opel Vivaro з державним номерним знаком НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, виїхавши на залізничний переїзд, коли шлагбаум був опущений, здійснив наїзд на шлагбаум залізо дорожнього переїзду та пошкодив його, внаслідок чого заподіяв матеріальну шкоду державі. Крім цього, внаслідок вищевказаних протиправних дій, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив наїзд на автомобіль KIA Sportage з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок інертного скочування транспортного засобу KIA Sportage здійснив наїзд на автомобіль марки Renault 2ОЕ з державним номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, (а.с. 22).

Відповідно до норм ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Винною особою у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача, що підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/4426/19 від 26.07.2019, яка набрала законної сили, а.с. 22.

Таким чином, беручи до уваги наявність преюдиційного рішення суду, яке набрало законної сили, чітко та беззастережно встановлює вину саме ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо транспортної пригоди, встановлення наявності можливої часткової вини іншого учасника ДТП (про що зазначає відповідач у своїх клопотаннях про відкладення розгляду справи) є недоцільним, що повністю узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду по справі № 234/16272/15-ц від 05.09.2019.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 117/19 від 19.07.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «КІА», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , становить 249 654,18 грн. (а.с. 23-29).

Згідно розрахунку фактури ТзОВ «Радар-Сервіс» № від 04.07.2019, загальна вартість поведених робіт і запчастин до автомобіля марки «KIA Sportage» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , становить 204 684,04 грн. (а.с. 42).

Також, згідно розрахунку фактури ТзОВ «Радар-Сервіс» № від 03.09.2019, вартість АКБ VartaSilverDynamicAGM 80 АГ 12v становить 7293,24 грн., (а.с. 46).

Посилання відповідача щодо його незгоди з висновком експертного автотоварознавчого дослідження у поданих клопотаннях про відкладення розгляду справи є необґрунтованими, оскільки відповідач, зважаючи на час перебування справи в суді, не позбавлений був можливості подати складений на його замовлення висновок автотоварознавчої експертизи.

В той же час, із матеріалів справи встановлено, що автомобіль марки «Opel Vivaro» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , був застрахованим в АТ «СГ «ТАС»», серія поліса АМ, номер поліса НОМЕР_4 . Встановлений ліміт за шкоду майну 100 000 грн., (а.с. 49).

Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регулюються Законом України «Про страхування» N 85/96-ВР від 07 березня 1996 року (надалі «ЗУ «Про страхування») та загальними нормами цивільного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 вищеказаного Закону визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з ст. 9 вищеказаного Закону, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страховоїсуми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зістаттями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до рахунків-фактур від 04.07.2019 та від 03.09.2019, позивачем на банківські реквізити СТО проведено виплату страхового відшкодування загальним розміром 211 977,28 грн.

З врахуванням наведеного, оскільки ПАТ «СК "Перша» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 211977,28 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ПП "Коло", а тому до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС»», серія поліса АМ, номер поліса НОМЕР_4 . Встановлений ліміт за шкоду майну 100 000 грн., (а.с. 49).

Звертаючись до суду з позовом позивач вказує про те, що 01.07.2020 ПрАТ „СГ „ТАС" сплатило страхове відшкодування на користь позивача в межах встановленого ліміту 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) і не відшкодованими залишилось 111977,28 грн.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль марки «Opel Vivaro»з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , був застрахованим в АТ «СГ «ТАС»», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в межах встановленого ліміту 100 000,00 грн., а тому з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 111 977,28 грн. заподіяних внаслідок ДТП, яка мала місце 15.06.2019 матеріальних збитків.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогамист.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 грн. понесених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в порядку суброгації на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»» 111 977,28 грн. (сто одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім гривень двадцять вісім копійок) та 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) понесених судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша»», , місцезнаходження: вул. Фізкультури, 30, м. Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 02 лютого 2021 року.

Головуюча - суддя Курус Р.І.