Ухвала

29 січня 2021 року

м. Київ

справа № 711/1081/14-ц

провадження № 61-1011ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 жовтня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною заявою, в якій просила: визнати факт помилкової видачі 24 лютого 2017 року Придніпровським районним судом міста Черкаси виконавчого документа - судового наказу цього суду від 19 лютого 2014 року в справі № 711/1081/14-ц про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (далі - ПАТ «Черкаське хімволокно») грошових коштів за спожиту теплову енергію в сумі 5 162,41 грн та судового збору в сумі 114,70 грн; визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 лютого 2014 року у справі № 711/1081/14-ц, виданий Придніпровським районним судом міста Черкаси 24 лютого 2017 року; стягнути з ПАТ «Черкаське хімволокно» на її користь 2 347,84 грн (часткове стягнення на підставі судового наказу) та 51 грн як повернення авансового внеску ПАТ «Черкаське хімволокно», які були стягнуті з неї у виконавчому провадженні № 53614981 державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, на підставі виконавчого документа - судового наказу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 лютого 2014 року; стягнути з Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на її користь грошові кошти в сумі 234,78 грн (виконавчий збір) та 130 грн (витрати виконавчого провадження), стягнуті з неї як виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в процесі здійснення виконавчого провадження № 53614981.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 жовтня 2020 року - без змін.

18 січня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 жовтня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова апеляційного суду за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не може бути переглянута судом касаційної інстанції, оскільки ухвала місцевого суду про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, переглядалася в апеляційному порядку на підставі пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України, яка відсутня в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Інше тлумачення вказаних правових норм не узгоджується із завданнями та основними засадами цивільного судочинства, наведеними у статті 2 ЦПК України, щодо розумності строку розгляду справи судом та сутнісним змістом касаційного провадження.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17, згідно з яким тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 жовтня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко