Справа № 206/2026/21
Провадження № 2/206/838/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та франшизи,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 20.06.2020 в м. Дніпро, по вул. Томська, буд.148, район е/о № 5100/10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», та транспортного засобу «Hyundai I30», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , власник автомобіля ОСОБА_1 . Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2020. 04.01.2021 представник позивача звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, повідомленням про ДТП, запрошенням на незалежну експертизу пошкодженого ТЗ та надав весь необхідний пакет документів. 02.02.2021 представник позивача направив до страхової компанії рахунок з СТО № 020 від 02.02.2021 ФОП ОСОБА_4 , копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_4 , витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_4 , постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 11.02.2021 страховик частково виконав свої зобов`язання та сплатив страхове відшкодування у розмірі 18991,56 грн., без згоди позивача на такий розмір відшкодування. Згідно відповіді Національного банку України від 23.03.2021 розмір страхового відшкодування страховиком визначено на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1333 від 09.02.2021, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 . 16.02.2021 до ПАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» надсилався запит щодо надання документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та вимога щодо доплати страхового відшкодування згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. Листом № 21-380661-1 від 02.03.2021 ПАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» повідомила, що з документами по справі можна ознайомитись в Дніпропетровській обласній дирекції. Представником ПАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», який особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб та складав акт огляду був ОСОБА_6 , який є працівником страховика та не є оцінювачем чи експертом. Розмір матеріального збитку визначено на підставі Звіту № 1333 від 09.02.2021, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , що є порушенням. В свою чергу, позивач для проведення об`єктивного, повного та всебічного дослідження розміру завданого збитку, звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В., яким особисто було оглянуто транспортний засіб та у відповідності до Методики, з зазначенням про підготовку висновку для подання до суду і попередження про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, складено висновок №2701/21/21 від 28.01.2021, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Hyundai I30» д.р.н. НОМЕР_2 , визначена в сумі 36334 грн. 20 коп. Таким чином, розмір недоплаченого страхового відшкодування, з урахуванням франшизи, склав 14742 грн. 64 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ПАТ «УКС «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 14742,64 грн. недоплачене страхове відшкодування, 1600,00 грн. - витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2600 грн., а також стягнути з відповідачів пропорційно до заявлених позовних вимог судові витрати по справі.

В наданому відзиві Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» просило відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що страхове відшкодування було визначено та виплачено в повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1333 від 09.02.2021, складеного ФОП ОСОБА_5 . Окрім того, вказує на те, що він помилково зазначений у статусі відповідача, оскільки вимога про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування повинна бути пред`явлена до особи, яка винна у пошкодженні транспортного засобу, а саме до ОСОБА_2 .

У відповіді на відзив представник позивача посилався на безпідставність заперечень відповідача, оскільки відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок страховика відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка і була визначена за замовленням позивача судовим експертом Дроздовим Ю.В. Однак, для усунення розбіжностей у розмірі заподіяного матеріального збитку позивачу, останнім подано клопотання про проведення товарознавчої експертизи.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2021 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с. 92,93).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 по справі призначено транспортно-товарознавчу експертизу (а.с. 167,168).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2021 відновлено провадження по справі (а.с. 172).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2021 по справі призначено транспортно-товарознавчу експертизу (а.с. 178-180).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2021 відновлено провадження по справі (а.с. 201).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 208).

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились. 29.11.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву зазначив, що в разі неявки у судове засідання представника, розгляд справи проводити без участі останнього.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши доводи, викладені сторонами та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20.06.2020 в м. Дніпро, по вул. Томська, 148, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Sens» н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai I30» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Власником автомобіля «Hyundai I30» н/з НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 75).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 20.06.2020, встановлена постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2020 у справі № 206/2943/20, яка набрала законної сили (а.с. 20).

Згідно полісу ЕР №132407482 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 130000,00 грн., франшиза 2600,00 грн.(а.с. 74).

Після настання страхового випадку позивач звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 16,17).

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 №1333, складеного за замовленням страхової компанії, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу була визначено в сумі 21591,56 грн. (а.с. 119 - 136).

14.01.2021 представник позивача звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. для визначення вартості завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, що мала місце 20.06.2020.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 2701/21/21 від 28.01.2021 року, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу була визначена в сумі 56468 грн. 75коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 36334 грн. 20 коп., а без врахування ПДВ в сумі 34575 грн. 85 коп. (а.с. 24 53)

11.02.2021 страховою компанією на рахунок позивача було перераховано страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 за вирахуванням ПДВ, в сумі 18991 грн. 56 коп. (а.с. 54).

На подальші звернення позивача щодо здійснення доплати страхового відшкодування відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 2701/21/21 від 28.01.2021, страховою компанією було надано відповідь про те, що для розгляду вказаного питання необхідно надати висновок експерта авто товарознавця ОСОБА_7 в повному обсязі або його копії оформлені належним чином (а.с. 69).

Окрім того, на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 надано висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 4521-21 від 18.10.2021, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Hyundai I30» д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що мало місце 20.06.2020 складає: 43 452,62 грн. (а.с. 185-200).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст.33 Закону України №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

В такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст. 29, 36 Закону №1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019 року по справі № 695/882/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП внаслідок якої було заподіяної механічні пошкодження автомобілю «Hyundai I30», д.р.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу, сталась з вини водія ОСОБА_2 , що на момент ДТП керував транспортним засобом «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_1 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Таким чином, саме на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в даному випадку покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

При виплаті страхового відшкодування розмір останнього було визначено виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної за замовленням страховика суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 .

Поряд з цим, виходячи з аналізу наведених вище положень Закону України №1961-IV, зокрема ст.ст.33,34 цього Закону, вбачається, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком може бути залучено свого представника, яким може бути працівник страхової компанії, аварійний комісар або експерт.

Таким чином, оцінювач ОСОБА_5 , що проводив огляд транспортного засобу та склав звіт, на підставі якого страховиком було розраховано та здійснено виплату страхового відшкодування, не є особою, визначеною Законом України №1961-IV, яка мала право діяти від імені страхової компанії. Крім того, суд враховує, що оцінювач ОСОБА_5 при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність.

В свою чергу суд враховує, що висновок автотоварознавчої експертизи № 2701/21/21 від 28.01.2021 складений експертом Дроздовим Ю.В., що був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, поданий позивачем в порядку, передбаченому ст.106 ЦПК України.

Під час розгляду справи відповідачами не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів тому, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним, та що експертом обрано ремонтні роботи, які не відповідають характеру пошкоджень.

Також суд враховує, що згідно п.36.2 ст.36 Закону України №1961-IV страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не був ознайомлений із звітом складеним ФОП ОСОБА_5 , звернувся до судового експерта для визначення розміру завданих йому збитків та в подальшому направив відповідний висновок страховику з заявами та досудовими вимогами про виплату страхового відшкодування в розмірі, визначеному висновком експерта.

Вказане свідчить про те, що розмір страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався.

Враховуючи вищенаведене, суд не визнає звіт оцінювача № 1333 належним і допустимим доказом та при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу приймає до уваги саме наданий позивачем висновок автотоварознавчої експертизи №2701/21/21 від 28.01.2021 та висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 4521-21 від 18.10.2021.

Окрім того, суд відхиляє доводи відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про те, що він є неналежним відповідачем, оскільки розмір завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, і вказані позовні вимоги повинні бути до ОСОБА_2 , оскільки доказів вказаного не надано, і навпаки в матеріалах справи міститься поліс ЕР №132407482, відповідно до якого, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 130000,00 грн.

Суд приймає до уваги висновок експерта, наданий на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська, відповідно до якого, за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 4521-21 від 18.10.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Hyundai I30» д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що мало місце 20.06.2020 складає: 43 452,62 грн.

Однак, статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 14742,64 грн. 64 коп., оскільки позивачем не уточнювались позовні вимоги після надання судовим експертом Телятніковим С.М. висновку за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 4521-21.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 франшизи в розмірі 2600 грн. 00 коп. суд виходить з наступного.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 франшизи в розмірі 2600 грн. 00 коп. також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України відповідно до якої з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Крім того, згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги від 08 квітня 2021 року, укладеному між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Демарчуком М.В. (а.с. 81-85).

Зокрема, адвокатом Демарчуком М.В. надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді консультації правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, складання позовної заяви, клопотання про витребування РНОКПП та клопотання про витребування звіту, згідно акту прийняття-передачі наданих послуг від 08.04.2021, за що позивачем було сплачено адвокату у загальному розмірі 5100,00 гривень, на підтвердження чого суду надано квитанцію від 07.05.2021 за № МР_FEE_AB250599P00_19174450 на суму 5100,00 грн. (а.с. 213).

Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 5100,00грн., витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (04050, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 44, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та франшизи - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (04050, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 44, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) недоплачене страхове відшкодування у розмірі 14742 грн. 64 коп. та витрати на оплату послуг експерта товарознавця у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) франшизу у розмірі 2600 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (04050, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 44, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 860 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 48 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Малихіна