Провадження № 2/761/2255/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.,

представника позивачів: ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», третя особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у реалізації права спільної сумісної власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про право власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач 1), ОСОБА_5 (далі по тексту - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1), третя особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, (далі по тексту - третя особа) про усунення перешкод у реалізації права спільної сумісної власності.

У подальшому, протокольною ухвалою суду від 19.05.2021 року судом залучено до участі в справі в якості відповідача Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» (далі - відповідач 2).

Позовні вимоги, з урахуванням заяви ОСОБА_5 про збільшення розміру позовних вимог від 19.05.2021 року (т.1 а.с.131-139) обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 з власної ініціативи, без погодження будь-якої технічної документації, без згоди сусідів, здійснює ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_2 та в межах горищного простору над своєю квартирою та над квартирами інших співвласників будинку.

З даного приводу позивач та сусіди зверталися до КП ЖЕК «Михайлівська» щодо надання інформації про план проведення робіт на горищі та на даху будинку АДРЕСА_1 . Однак, директор КП ЖЕК Михайлівська» Данько В.П. надав відповідь, що про будівельні роботи ніякої інформації не має та всі роботи проводяться без погодження з КП ЖЕК «Михайлівська».

Бригада робітників, які виконують вказівки відповідача 1 з грудня 2018 року почали активно робити ремонт на горищі, демонтували усі утеплювальні матеріали, у січні - лютому 2019 року вивезли більше п`яти вантажних машин із скловатою, руберойдом, дерев`яними балками, металевими листами та арматурою. В результаті всіх незаконних дій з боку відповідача, на останньому поверсі в квартирах знизилася температура.

Департамент з питань державного архітектурного будівельного контролю міста Києва своєю відповіддю від 04.04.2019 року підтвердив, що реєстрував замовнику будівництва фізичної особи декларацію про початок виконання будівельних робіт від 11.04.2017 року № КВ 82 на об`єкт: проект реконструкції квартири АДРЕСА_2 . Наказом Департаменту від 13.05.2017 року № 167 зазначена декларація скасована.

Таким чином, ОСОБА_2 самовільно захватав горище на будинку, знищив майно, не погоджуючи це з відповідними державними установами.

Як з`ясувалось в подальшому, відповідач 1 вказані роботи проводив без відповідних дозвільних документів, не отримавши згоду всіх співвласників будинку, було перекрито вхід мешканцям під`їзду до горища. Тоді, як на горищі знаходяться система опалення будинку, кабелі інтернету та супутникового телебачення, на горище ведуть пожежні сходи, які надають можливість мешканцям нижніх поверхів рятуватись від пожежі, знаходяться інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, без доступу до яких експлуатація до будинку неможлива. Будівельні роботи суттєво вплинули на технічний стан будинку, у квартирах почали з`являтись тріщини на стелі та стінах, порушена покрівля будинку.

На думку позивачів, зазначеними діями відповідача 1 щодо реконструкції належної йому квартири з облаштуванням мансардного поверху за рахунок спільного горища, порушено право спільної сумісної власності на горище позивачів, як на допоміжне приміщення будинку, оскільки перекрито вхід на горище що перешкоджає користуванню горищем з під`їзду №3 та перешкоджає доступу до інженерних систем, системи опалення, кабелів Інтернету, супутникового телебачення. Здійснення вказаного будівництва проведено шляхом перепланування допоміжних приміщень будинку, а саме його горища та облаштування мансардного поверху на раніше існуючих зовнішніх і внутрішніх подовжніх стінах, що несуть, також поперечними стінами, що є самонесучими, в межах існуючих квартир, лаз на горище в цьому під`їзді частково заблоковано зі сторони горища, доступ до горища здійснюється частково через під`їзди №1. Внаслідок вказаного будівництва змінено цільове призначення частини приміщення горища, яке перебуває у спільній власності всіх мешканців будинку, та приєднано як житлове приміщення до житлової квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , без згоди всіх співвласників цього приміщення, в тому числі і позивачів.

Крім того, як вбачається з інформації з державного реєстру речових прав, за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу квартири від 15.04.2014 року належить право власності на квартиру АДРЕСА_4 . Однак, після укладення договору купівлі продажу, відповідач 1 здійснив реєстрацію щодо квартири та змінив загальну площу квартири з 73,2 кв.м. на 620 кв.м. Разом з тим, внесені записи про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 без відповідних документів, а також без згоди всіх співвласників будинку.

Також сторона позивачів просила суд поновити строк позовної давності щодо позивних вимог про скасування рішення державних реєстраторів, у зв`язку з тими, що про дані обставини, а саме, що відповідач здійснив незаконну реєстрацію горища, стало відомо після того, коли в судовому засіданні отримано заяву про закриття провадження у справі, в якому є послання на рішення суду від 09.09.2019 року по цивільній справі № 640/12162/19.

Тому, позивачі просили суд:

1. зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні горища, шляхом покладення зобов`язання на нього за свій рахунок провести демонтаж улаштованого мансардного поверху внаслідок реконструкції квартири АДРЕСА_4 та привести горище вказаного багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 до стану, який існував до початку реконструкції та улаштування мансардного поверху;

2. визнати протиправним та скасувати рішення про внесення змін до запису від 28 липня 2017 року № 36364460, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Благоустрій» Єрмаковим О.Ю., на підставі якого проведено реєстрацію змін до розділу Державного реєстру прав №0 щодо квартири АДРЕСА_4 та змінено загальну площу квартири з 73,2 кв.м. до 146,2 кв.м.;

3. визнати протиправним та скасувати рішення про внесення змін до запису від 09 лютого 2018 року № 39598820, прийняте державним реєстратором Пономаренко Оксаною Вікторівною про внесення змін до Державного реєстру прав № 26691021, на підставі якого внесено зміни до розділу Державного реєстру прав №0 щодо квартири АДРЕСА_4 , та змінено загальну площу квартири з 146.2 кв.м. на 530,6 кв.м.;

4. визнати протиправним та скасувати рішення про внесення змін до запису від 26 березня 2018 року № 40315741, прийняте державним реєстратором Пономаренко Оксаною Вікторівною про внесення змін до Державного реєстру прав №274213005, на підставі якого проведено реєстрацію змін до розділу Державного реєстру прав №0 щодо квартири АДРЕСА_4 , та змінено загальну площу квартири на 620,7 кв.м.

Відзивів та пояснень від відповідачів та третіх осіб на позовну заяву не надходило.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки права позивача 1 не є порушеними, так як вона не являється власником квартири АДРЕСА_5 . Право власності за відповідачем було зареєстровано ще у 2017 році, а скасування декларації про початок будівництва не несе у собі наслідки у вигляді автоматичного скасування права власності. Насправді, у якому стані було горище, то воно таким і залишилось. Жодних перешкод не було та він їх не чинить на даний час. Приміщення відповідача знаходиться на 6-му поверсі. Жодних доказів тому, що горище є спільною власністю співвласників будинку не надано, а законність набуття права власності відповідачем встановлена рішенням Окружного адміністративного суду м. Києві по справі №640/12162/19 від 09.09.2019 року.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без представника на підставі наявних у справі доказів (т.1 а.с.84).

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України).

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Враховуючи, що відповідача-2 було належним чином повідомлено про розгляд справи, останній не повідомив про причини своєї неявки, що унеможливлює визнати їх поважними, при цьому, це не перша його неявка до суду, а також беручи до уваги, що справа перебуває у провадженні суду з червня 2020 року, суддя дійшов до висновку про можливість розглянути дану справу за відсутності відповідача 2.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. від 17.06.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.06.2020 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справу.

05.10.2020 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 06.10.2020 року у справі призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представників позивача про витребування доказів.

Протокольною ухвалою суду від 19.05.2021 року до матеріалів справи долучено докази, надані представником відповідача, прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 19.05.2021 року, а також залучено до участі в справі в якості відповідача Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району».

Ухвалою суду від 19.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року витребувано документи у Департаменті з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Протокольною ухвалою суду від 21.09.2021 року до матеріалів справи долучено витребувані судом документи, а також закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , є ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 89-90).

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від АДРЕСА_5 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та членам її сім`ї: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в рівних частках кожному (т. 1 а.с. 143-144). При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також наявна інформація про належність 1/5 частки вказаної квартирі ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 240 від 15.06.2017 року, яке видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стретович Т.І. (т. 1 а.с. 91-92).

Таким чином, позивач ОСОБА_4 не являється власником кв. АДРЕСА_5 , а позивач ОСОБА_5 є власником лише 1/5 частки кв. АДРЕСА_7 .

У той же час, власником квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 73,2 кв.м. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.04.2014 року є громадянин Російської Федерації - ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 118-122).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2017 року, 09.02.2018 року та 26.03.2018 року державними реєстраторами проведено реєстраційні дії, якими зареєстровано зміну розміру площі квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.с.123-125).

Так, 28.07.2017 року державним реєстратором Єрмаковим О.Ю. за результатами розгляду заяви про внесення змін до Державного реєстру прав №23450226 прийнято рішення, на підставі якого проведено реєстрацію змін до розділу Державного реєстру прав №0 щодо квартири ОСОБА_2 , та змінено загальну площу квартири з 73,2 кв.м. до 146,2 кв.м. (т. 1 а.с. 123).

До заяви долучено: документи заявника (т. 2 а.с. 24-28), технічний паспорт (т. 2 а.с. 22-23), декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 20.07.2017 року №КВ 39 (т. 2 а.с. 14-20), лист Департаменту з питань державного архітектурно - будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2017 року №073/09/01.1/2407, в якому зазначено про здійснення реєстрації Департаментом декларації КВ 39 (т. 2 а.с. 21).

09.02.2018 року державним реєстратором Пономаренко О.В. за результатом розгляду заяви про внесення змін до Державного реєстру прав №26691021 прийнято рішення, на підставі якого внесено зміни до розділу Державного реєстру прав №0 щодо квартири, та змінено загальну площу квартири АДРЕСА_2 на 530,6 кв.м. (т. 1 а.с. 124).

До заяви долучено: технічний паспорт (т.2 а.с.37-39), довідку про показники об`єкта нерухомого майна (технічний стан) (т.2 а.с.40).

26.03.2018 року державним реєстратором Пономаренко О.В. за результатом розгляду заяви про внесення змін до Державного реєстру прав №274213005 прийнято рішення, на підставі якого проведено реєстрацію змін до розділу Державного реєстру прав №0 щодо квартири, та змінено загальну площу квартири на 620,7 кв.м. (т.1 а.с.125).

До долучено: технічний паспорт (т.2 а.с.50-52), довідку про показники об`єкта нерухомого майна (технічний стан) (т.2 а.с.49).

Як вбачається із листа ВОП «Михайлівська» від 27.03.2019 року, власником кв. АДРЕСА_4 проводяться ремонтно-будівельні роботи в квартирі та межах горищного простору над квартирою. Дозвільних документів на проведення ремонтно-будівельних робіт до ВОП «Михайлівська» не надходило (т. 1 а.с. 26).

У відповідності до Акту від 08.05.2019 року, який складено комісією у складі інженера ОСОБА_11 , майстра технічної дільниці ОСОБА_12 , документознавця ОСОБА_13 , у присутності мешканців будинку, провели обстеження покрівлі, сходової клітини під`їзду №2 та квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 . Обстеженням встановлено наступне. Житловий будинок АДРЕСА_1 дореволюційної забудови, цегляний, п`ятиповерховий, двохпід`їздний. Капітальний ремонт будинку проводився в 1983 році. Покрівля шиферна. На горищному приміщення виявлено мішки, в яких складовано міжперекриттєва засипка. Зі слів мешканців, роботи по збиранню утеплювача (скловата, насипка) виконувались власником квартири АДРЕСА_2 в межах горищного простору площею до 470 кв.м. На сходовій клітині під`їзду №2 виявлено тріщини на стінах розкриттям 1-3 мм. Квартира АДРЕСА_8 розташована на четвертому поверсі, в приміщеннях коридору, кімнатах на стелі та стінах виявлено тріщини розкриттям 1-2 мм. Квартира АДРЕСА_10 розташована на п`ятому поверсі, в приміщеннях коридору та кімнати на стелі та стінах виявлено тріщини розкриттям 1-2 мм. (т. 1 а.с. 27).

Згідно листа Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.04.2019 року №109-ОП/КО-4606, виходом у будинок АДРЕСА_1 з`ясовано, що власником кв. АДРЕСА_2 здійснюються ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_2 та в межах горищного простору над квартирою (т. 1 а.с. 44).

У той же час, у відповідності до висновку про стан будівельних конструкцій будинку, розташованого по АДРЕСА_11 ) і можливість його подальшої безпечної експлуатації, що затверджено директором Науково-технічного центру «Стройнаука» А.М. Барбура 21.12.2005 року, технічний стан будинку є непридатним для нормальної експлуатації (категорія ІІІ). Фізичний знос конструкції становить понад 65%. Більшість конструкцій будинку перебувають у стані непридатної для нормальної експлуатації, а частина елементів (ділянка дерев`яних перекриттів, балкони, окремі перемички) у аварійному. Технічний стан конструкцій будинку обумовлений рядом причин, серед яких є і надбудова п`ятого поверху, що призвела до значного збільшення навантаження на фундаменти, тривалість терміну та складність умов конструкції. Подальша експлуатація будинку можлива лише за умови реалізації визначеного комплексу заходів, спрямованого на заміну або відновлення експлуатаційної придатності конструкцій, стан яких визнано незадовільним або аварійним (т. 1 а.с. 14-25).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

За умовами ч.ч.1-3 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду (пункт 5.17 постанови від 04.09.2018 року у справі №915/127/18), після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права.

Звертаючись до суду з позовом позивачі вказували, що ОСОБА_2 з власної ініціативи, без погодження будь-якої технічної документації, без згоди сусідів, здійснює ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_2 та в межах горищного простору над своєю квартирою.

Згідно зі ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Вимогами ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Пунктом 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, визначено умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства (пункт 1.4.1 Правил).

Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Відповідно до пункту 1.3 рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

У той же час, у справі відсутні первинні документи, з яких би вбачалася приналежність спірного приміщення до допоміжного багатоквартирного будинку, його фактичне самовільне переобладнання відповідачем 1 з метою використання за іншим функціональним призначенням.

Так, на підтвердження того, що спірне приміщення являється горищем, стороною позивачів не додано первинних документів, таких як технічний паспорт будинку АДРЕСА_1 . Не зверталася сторона позивачів і протягом розгляду справи з клопотанням про його витребування.

У матеріалах справи лише наявні листи Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації та ВОП «Михайлівська», а також акт обстеження спірного житлового будинку, у якому називається спірне приміщення «горищним простором на квартирою відповідача», що не може слугувати беззаперечним доказом необхідності віднесення спірного приміщення до допоміжного, оскільки такі дані можуть встановлюватись лише на підставі первинних документів, таких як технічний паспорт.

Наявні у справі лише технічні паспорти уже переобладнаної квартири відповідача, які не можуть слугувати доказом, що площа квартири ОСОБА_2 збільшилась саме за рахунок спільного майна власників багатоквартирного будинку - спірного горища.

За таких обставин, суд не може покласти в основу твердження позивачів, що діями ОСОБА_2 було перекрито вхід мешканцям під`їзду до горища, на горищі знаходяться система опалення будинку, кабелі інтернету та супутникового телебачення, на горище ведуть пожежні сходи, які надають можливість мешканцям нижніх поверхів рятуватись від пожежі, знаходяться інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, без доступу до яких експлуатація до будинку неможлива, оскільки підтверджуючих цьому документів надано не було. Як не доведено вказаних систем та комунікації саме на горищі чи у власності (володіння) відповідача ОСОБА_2 .

У той же час, реєстрація збільшення площі квартири відповідача відбулася на підставі декларації КВ 39 та листа Департаменту від 24.07.2017 року №073/09/01.1/2407, в той час, як доказів визнання недійсною чи скасованою декларації КВ 39 стороною позивачів протягом розгляду справи долучено не було, як і не надано доказів скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 11.04.2017 року № КВ 82 на об`єкт: проект реконструкції квартири АДРЕСА_2 , про що вказується у позові.

За умовами ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Між тим, таких позовних вимог у цій справі заявлено не було.

Також, застосування у даній справі до спірних правовідносин вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» як про це у позові зазначено позивачами не видається за можливе, оскільки автоматичне набуття права власності на допоміжні приміщення та інші технічні приміщення будинку АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_5 як співвласником квартири у цьому будинку за недоведеністю існування таких приміщень в належному відповідачу 1 приміщенні. При цьому, жодних клопотань про призначення будівельно-технічної експертизи на встановлення факту існування таких спільних/допоміжних приміщень як в цілому в будинку, так і в належних відповідачу приміщеннях чи перешкоди у користування ними суду заявлено не було і самостійно таких висновків не долучено.

Крім того, варто зауважити, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року у справі №640/12162/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, встановлено, що подані ОСОБА_2 документи, а саме декларація про готовність до експлуатацію об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 20.07.2017 року №КВ 39 та лист Департаменту з питань державного архітектурно - будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2017 року №073/09/01.1/2407 про здійснення реєстрації Департаментом декларації КВ 39 є тими документами, на підставі та після перевірки яких державним реєстратором могло бути прийнято рішення про внесення відповідних змін до Єдиного реєстру прав.

Щодо оскаржуваних реєстраційних дій державного реєстратора Пономаренко О.В., а саме прийнятих рішень про внесення змін до запису від 09.02.2018 року №39598820 та про внесення змін до запису від 26.03.2018 року №40315741, суд зазначає, що скаржником на підтвердження доводів про збільшення ОСОБА_2 площі квартири АДРЕСА_2 за рахунок спільного майна багатоквартирного будинку (приміщень загального користування (у тому числі допоміжних) жодних доказів, на кшталт підтверджуючих документів, довідок, не долучено ні до скарги, ні безпосередньо до матеріалів адміністративної справи №640/12162/19.

Вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.05.2019 року №1990/7 «Про відмову у задоволенні скарги комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (про скасування рішень про внесення змін до записів від 28.07.2017 року №36364460, від 09.02.2018 року №39598820, від 26.03.2018 року №40315741) (т. 1 а.с. 93-106).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вищевказаним рішенням додатково підтверджено правомірність внесення змін до реєстру прав власності щодо квартири АДРЕСА_4 , а саме, зміни загальної площі квартири.

Окремо варто зауважити, що долучений до матеріалів справи висновок про стан будівельних конструкцій будинку, розташованого по АДРЕСА_12 ( АДРЕСА_1 ) і можливість його подальшої безпечної експлуатації за 2005 рік, у якому вказано про те, що технічний стан будинку є непридатним для нормальної експлуатації (категорія ІІІ), фізичний знос конструкції становить понад 65%, не може слугувати доказом на підтвердження позиції сторони позивачів, оскільки, власником квартири відповідач став у 2014 році. Відповідно, не можна стверджувати, що однією із причин технічного стану будинку на даний час є дії ОСОБА_2 по надбудові п`ятого поверху, оскільки власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку він став значно пізніше, ніж складений висновок за 2005 рік.

За таких обставин, оскільки позивачами не доведено, що квартира ОСОБА_2 збільшилась за рахунок спільного майна власників багатоквартирного будинку (горища) без їх згоди, відсутні правові підстави зобов`язувати відповідача проводити демонтаж свого майна. Оскільки відповідач зареєстрував за собою зміни площі своєї квартири в установленому законом порядку, а в даній справі не доведено, що збільшення площі відбулося за рахунок спільного майна власників багатоквартирного будинку, які свою згоду на це не надавали, визнати протиправними та скасовувати рішення державних реєстраторів на даний час неможливо.

Також протягом розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 не є власником кв. АДРЕСА_5 , а тому права її не є порушеними, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову вказаному позивачу.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

За вказаних обставин, суду не надано доказів того, що права позивачів у даному випадку з боку відповідачів чи інших осіб порушені, враховуючи відсутність доказів, що частина квартири ОСОБА_2 належить власникам багатоквартирного будинку, а також беручи до уваги той факт, що ОСОБА_4 не належить квартира у спірному будинку, а тому, права позивачів не підлягають захисту у відповідності до способів, визначених ст. 16 ЦК України.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо заяви позивачів про поновлення строків позовної давності щодо позивних вимог про скасування рішення державних реєстраторів, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки наявні підстави для відмови у позові по суті вимог, а стороною відповідача не подано до винесення даного рішення заяву про застосування строків позовної давності, судом питання про застосування строків позовної давності не розглядається.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів судового збору відсутні.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 256, 257, 267, 316, 317, 319, 328, 355, 356, 358, 382, 387 ЦК України, ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 102, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», третя особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у реалізації права спільної сумісної власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про право власності на нерухоме майно, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_7 ;

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Комунальне підприємство «Благоустрій Шевченківського району», , адреса: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4;

Третя особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, , адреса: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 24.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

повний текст рішення виготовлено 30.11.2021 року