справа №619/916/21
провадження №2/619/639/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 , є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте коли позивач звернулась до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, їй було роз`яснено, що пропущено встановлений ст.1269 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, який пропустила з поважних причин. Так, після смерті своєї матері у травні 2012 року позивач поїхала до своїх друзів в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, мала наміри погостювати у друзів близько тижня та повернутись назад додому. Проте раптово її самопочуття різко погіршилося. 25.05.2012 її було госпіталізовано до ТОВ «КЛІНІКА ГЕНЕЗИС», де перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.05.2012 по 13.07.2012. Лікарі виявили грижу міжхребцевого диска. В ході стаціонарного лікування позивачу була зроблена операція. З 14.07.2012 по 25.08.2012 позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в ТОВ «КЛІНІКА ГЕНЕЗИС». Проте незважаючи на тривале лікування, її стан здоров`я не поліпшився, вона була прикута до ліжка та не могла самостійно себе обслуговувати. Тому 25.03.2019 позивачу знову було госпіталізовано до ТОВ «КЛІНІКА ГЕНЕЗИС», де зроблено повторну операцію. На стаціонарному лікуванні позивач перебувала до 18.05.2019, а після цього її перевели на амбулаторне лікування, на якому вона перебувала до 21.08.2020. В зв?язку з чим вважає, що строк на прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин. Після смерті матері позивача, ОСОБА_5 , спадщину фактично прийняв її рідний син та її рідний брат ОСОБА_6 , оскільки був зареєстрований разом з ОСОБА_5 за однією адресою на момент її смерті. Проте ОСОБА_6 оформлення спадщини не здійснював, свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не отримував. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась його донька - ОСОБА_4 .

Представник позивача, ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача, ОСОБА_2 заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис 23.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Факт родинних відносин позивача та померлої ОСОБА_5 підтверджується:

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 , у графі «мати» якої зазначено ОСОБА_9 ;

- копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.12.1977, відповідно до якого після розірвання шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 »;

-копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 14.10.1978, відповідно до якого ОСОБА_12 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».

На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В. надано відповідь, згідно якої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась. Надала належним чином завірені копії спадкової справи №128/2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Згідно листа від 18.01.2021 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М. повідомлено ОСОБА_3 про те, що нею був пропущений встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 , оскільки у травні 2012 року позивач поїхала до своїх друзів в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, мала наміри погостювати у друзів близько тижня та повернутись назад додому. Проте раптово її самопочуття різко погіршилося. 25.05.2012 її було госпіталізовано до ТОВ «КЛІНІКА ГЕНЕЗИС», де перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.05.2012 по 13.07.2012. Лікарі виявили грижу міжхребцевого диска. В ході стаціонарного лікування позивачу була зроблена операція. З 14.07.2012 по 25.08.2012 позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в ТОВ «КЛІНІКА ГЕНЕЗИС». Проте незважаючи на тривале лікування, її стан здоров`я не поліпшився, вона була прикута до ліжка та не могла самостійно себе обслуговувати. Тому 25.03.2019 позивачу знову було госпіталізовано до ТОВ «КЛІНІКА ГЕНЕЗИС», де зроблено повторну операцію. На стаціонарному лікуванні позивач перебувала до 18.05.2019, а після цього її перевели на амбулаторне лікування, на якому вона перебувала до 21.08.2020.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Однак, дослідивши надані докази, суд зазначає, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов значний проміжок часу, тобто понад дев?ять років, позивач мала можливість, маючи достатній для цього час, звернутись із заявою про прийняття спадщини, а знаходження на лікуванні в певний період часу жодним чином не впливають на можливість такого звернення у встановлений законом строк.

Так, стосовно посилання позивача щодо знаходження на амбулаторному лікуванні, суд зазначає наступне.

Згідно копії довідки з «Клиника Генезис» від 20.01.2021 №20/01-21, ОСОБА_3 проходила лікування з діагнозом грижа міжхребцевого диска, а саме з 25.05.2012 по 13.07.2012, з 14.07.2012 по 25.08.2012, з 25.03.2019 по 18.05.2019, з 19.05.2019 по 21.08.2020.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які підтвердили той факт, що відповідач, ОСОБА_4 , постійно проживала за однією адресою з померлою, ОСОБА_5 , та займалась її похованням. Позивач, ОСОБА_3 , була присутня на похованні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в доброму стані здоров?я, та мала змогу самостійно пересуватися.

Таким чином, підстав вважати, що позивач не мав фізичної можливості подати заяву нотаріусу немає. Проходження медичного огляду не є поважними причинами пропуску вказаного строку та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали б позивачу, у встановлений законом строк, звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень статті 1272 ЦК України.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертає увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Враховуючи викладені обставини та наведені вище норми права, зокрема те, що поважними є причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд приходить до висновку, що наявність обставин, зазначених позивачем, не були тією підставою, яку судом можна було б визнати такою, яка об`єктивно перешкоджала звернутись йому до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої матері.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1220, 1223, 1261-1265, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 11, 209, 247, 258, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_3

адреса: АДРЕСА_2

Відповідач:

ОСОБА_4 ,

адреса: АДРЕСА_3 ,

Повний текст рішення буде виготовлено 30.11.2021.

Суддя Л. В. Калиновська