У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2021 року

м. Київ

справа № 2-274/09

провадження № 61-16669 ск 20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у виконавчих листах,

В с т а н о в и в:

У січні 2020 року ТОВ «ФК «Гефест» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах в справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Заява мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 вересня 2007 року. Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2009 року та від 12 грудня 2013 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2009 року залишено без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відхилено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» по виконанню виконавчого листа № 2-274 від 19 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» коштів в сумі 1 407 911,28 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» по виконанню виконавчого листа № 2-274 від 19 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір № 1436/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до п. 1.1 якого продавець ПАТ «Дельта Банк» передає у власність покупцеві ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Гефест», на підставі положень ст. 512 ЦК України та ст. 442 ЦПК України просив замінити стягувача у виконавчих листах, виданих відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Гефест» задоволено: замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Гефест», у виконавчих листах у справі № 2-274/09 від 19 червня 2009 року, який виданий Святошинським районним судом м. Києва відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року залишено без змін.

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 14 грудня 2020 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений судом строк, ОСОБА_1 , надіслав матеріали на усунення недоліків.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК Гефест» про заміну стягувача у виконавчих листах.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що заява ТОВ «ФК «Гефест» про заміну стягувача у виконавчих листах належним чином не доведена, оскільки на момент її пред`явлення не було надано належних доказів стосовно чинності виконавчих листів та строк його пред`явлення за рішенням суду на той час вже минув. Крім цього, ОСОБА_1 зазначає про незаконність відповідного договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест».

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частини першої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Гефест» про заміну стягувача у виконавчих листах, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано встановив, що до заявника перейшло право вимоги, яке виникло із кредитного договору від 26 вересня 2007 року № 0, та правильно врахував, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором купівлі-продажу майнових прав № 1436/К від 24 травня 2019 року, є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах з наданням йому статусу сторони стягувача у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження, що перебачено частиною п`ятою статті 442 ЦПК України.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення даної заяви, замінивши стягувача ПАТ «Дельта Банк» щодо боржників у виконавчих листах у справі № 2-274/09 від 19 червня 2009 року, на ТОВ «ФК «Гефест».

Аргументи касаційної скарги про незаконність правонаступництва у зв`язку із незаконністю відповідного договору відступлення прав вимоги, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу заявника касаційної скарги на те, що в силу вимог статті 204 ЦК України та статті 81 ЦПК України, ним не надано до судів першої та апеляційної інстанцій жодних належних доказів на підтвердження незаконності даного правочину.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права стосовно пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, а також можливості заміни сторони виконавчого провадження лише при наявності відкритого виконавчого провадження є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким апеляційний суд надав належну оцінку, висновки суду апеляційної інстанції є достатньо аргументованими, а тому Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Зазначені у касаційній скарзі інші аргументи, Верховний Суд також вважає необґрунтованими та виключно суб`єктивними судженнями заявника, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами в оскаржуваних рішеннях.

Із змісту касаційної скарги, вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року.

У відповідності до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у виконавчих листах.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук