Провадження №4-с/760/186/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Хоменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадима Валерійовича, заінтересована особа АТ «Альфа-Банк»,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. та просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №66482998 від 11.08.2021 року та щодо винесення постанови про арешт майна такими, що порушують права, свободи та законні інтереси скаржника.

Визнати незаконними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №66482998 від 11.08.2021 року та постанову від 19.08.2021 про арешт єдиного соціального майна скаржника.

Скарга обґрунтована тим, що 20.02.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В.В. вчинив неправомірні дії у виконавчому провадженні №61346247, а саме відкрив виконавче провадження за заявою представника стягувача АТ «Альфа-Банк», довіреність якого завірена не в установленому порядку, повноваження на представництво інтересів належним чином не засвідчено.

Міністерство юстиції України за результатами позапланової перевірки діяльності приватного виконавця Кравця В.В. надало скаржнику довідку про проведення перевірки щодо здійснення виконавчого провадження №61346247, за результатами якого було виявлено порушення вимог ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як наслідок виконавче провадження закрито, а приватного виконавця було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Однак, 11.08.2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. порушив права та законні інтереси скаржника шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №66482998 за заявою представника стягувача з порушенням норм ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме постанова була направлена боржнику 13.08.2021 року з порушенням строку такого направлення.

Крім того, станом на 20.08.2021 року в системі виконавчих проваджень відсутній виконавчий документ, який містить резолютивну частину, заяву стягувача та документ (довіреність) на підставі якого діє стягувач, що позбавляє скаржника права на забезпечення надання сторонам виконавчого провадження повної інформації про підстави відкриття виконавчого провадження, відомості про час розміщення постанови про відкриття провадження №66382998 в системі.

19.08.2021 року приватний виконавець Хоменко В.В. порушив права та законні інтереси скаржника у ВП №66482998 винесенням постанови про накладення арешту на все майно скаржника, оскільки виконавець не врахував що арешт накладений на єдине соціальне житло скаржника

На підставі викладеного просила скаргу задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Хоменко В.В. в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечував посилаючись на те, що порушення на які вказує скаржник, а саме ст.. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» є малозначним і не впливає на суть виконання та не порушує права боржника.

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку учасників сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, відповідно до ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Встановлено, що 11.08.2021 року на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АСВП №66482998) та направлено сторонам до виконання та відома.

Статтею 26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отримавши заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець був зобов`язаний відкрити виконавче провадження, у зв`язку з чим 11.08.2021 року ним прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тому, рішення про відкриття виконавчого провадження прийнято приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Хоменко В.В. за заявою стягувача на підставі виконавчого документа, виданого судом, та у відповідності до норм чинного законодавства, через що дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є правомірними, оскільки виконавець діяв згідно з вимогами Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, постанов передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2021 року була надіслана боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому листі, 13.08.2021 року.

Скаржник ОСОБА_1 направила в Міністерство юстиції аналогічну скаргу тій, що розглядається в суді, з метою перевірки діяльності приватного виконавця.

07.10.2021 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за скаргою ОСОБА_1 було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. щодо здійснення виконавчого провадження АСВП №66482998.

За результатами здійсненої позапланової перевірки Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено довідку.

В даній довідці зазначено порушення приватного виконавця в частині строків вчинення виконавчих дій, порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії.

Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» дане порушення підлягає під розгляд дисциплінарної комісії.

Відповідно до ст. 39 Закону, дисциплінарна комісія розглядає подання міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України.

Суд вважає, що дане порушення є малозначним, оскільки не впливає на суть виконання і не порушує права боржника. Боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено ідентифікатор доступу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження та мав право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження відповідно до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, зважаючи на те, що приватним виконавцем вимоги ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо надіслання заявнику постанови про відкриття виконавчого провадження було виконано, постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому листі, і таким чином боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення суду, суд вважає, що твердження скаржника з даного приводу не заслуговують на увагу.

Таким чином, з усіх перерахованих в скарзі порушень, виявлено лише одне малозначне, яке жодним чином не порушило права боржника чи інших осіб.

В свою чергу, дії ОСОБА_1 свідчать про затягування виконання в примусовому порядку рішення суду про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 191265,62 грн., що свідчить про недобросовісність її дій.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадима Валерійовича, заінтересована особа АТ «Альфа-Банк» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя