Справа № 189/1137/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансових коштів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення авансових коштів, в обґрунтування якого посилався на те, що 03.03.2020 року він звернувся до відповідача, ОСОБА_2 , який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , а саме надає послуги з ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів, з питанням поломки головки блоку двигуна автомобіля, який перебуває у власності позивача, а саме: ВА32106, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до розрахунку витрат на ремонт транспортного засобу, відповідач порахував витрати та етапи праці, згідно яких загальна вартість по ремонту транспортного засобу ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , складає 6400 грн. ОСОБА_1 сплатив авансом ОСОБА_2 зазначену суму в розмірі 6400 грн. за ремонт автомобіля, який повинен був бути виконаний в термін до 17.03.2020 р. Укладати угоду у письмовому вигляді про надання відповідних послуг відповідач відмовився, так як ОСОБА_2 не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому не укладати угоди про надання відповідних послуг у письмовій формі його звичайна практика для уникнення відповідальності. Зазначеної дати позивач забрав своє авто від ОСОБА_2 , та від`їхавши декілька метрі він зрозумів, що ремонт не був виконаний взагалі. Звернувшись до ОСОБА_2 з поясненнями, щодо виконаної ним роботи, він зазначив, що не відремонтував та кошти витратив на власні потреби. В подальшому, відповідач надав позивачу «Розписку» довільної форми, складену у присутності свідків. Відповідач зобов`язався повернути кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 в строк до 25.05.2020 р., однак, кошти повернуто так і не було. Позивач неодноразово телефонував відповідачу і просив повернути надані йому кошти, на що останній щоразу обіцяв повернути гроші, а в подальшому перестав брати слухавку від позивача та відключив телефон. Станом на день подачі позову борг відповідачем не сплачено, що змушує позивача звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, так як відповідач допустив порушення умов договору підряду, укладеного між сторонами, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості користуватися засобом переміщення, своїм авто, що змусило його в подальшому додатково витратити кошти на ремонт автомобіля. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аванс, сплачений по договору підряду в сумі 6400 грн., завдану моральну шкоду в сумі 3000 грн., та судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача ОСОБА_1 , який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Як було встановлено в судовому засіданні, 03.03.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в усній формі домовилися, що ОСОБА_2 надасть послуги по ремонту транспортного засобу ВА32106, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 . Згідно розрахунку витрат на ремонт транспортного засобу, позивач сплатив відповідачу авансом 6400 грн., а відповідач зобов`язався здійснити ремонт автомобіля в строк до 17.03.2020 року.

Однак, в порушення укладеного між сторонами договору (в усній формі), ОСОБА_2 ремонт автомобіля не здійснив, сплачені позивачем кошти повернути відразу не зміг, в зв`язку з чим, відповідач склав розписку, якою зобов`язався повернути ОСОБА_1 6400 грн. в строк до 25.05.2020 року (а.с.5).

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Окрім того, ч.1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Приписами ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ч.ч. 1, 2 ст. 846 ЦК України).

Згідно з ч. 1 стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами п.1 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Одночасно, у ч.2 ст.849 ЦК України встановлено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Отже, є законним висновок, що відмовляючись від Договору підряду ОСОБА_1 має право вимагати від ОСОБА_2 повернення суми авансу у повному обсязі, адже зазначені кошти не були витрачені на виконання умов договору, тобто на ремонт транспортного засобу, належного позивачу, а були використані відповідачем на власні потреби.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язана за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.2 ст.852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Тому за таких обставин є очевидним, що відповідач не буде виконувати свої обов`язки за договором, адже він навіть не приступив до їх виконання, тому позивач правомірно звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування збитків у вигляді повернення сплачених грошових коштів в розмірі 6400 грн.

З урахуванням вищенаведеного відповідач повинен відшкодувати позивачу завдані збитки.

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно Листа Мін`юсту України від 13.05.2004, № 35-13/797 "Методичні рекомендації "Відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому, в силу вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, вона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Однак, позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди внаслідок порушення умов договору підряду, укладеного між сторонами, не зазначено та не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням будь-яких негативних наслідків внаслідок таких дій для позивача, в тому числі у вигляді моральної шкоди. Також позивач не довів, які саме душевні страждання він зазнав і в чому вони проявились.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди є не обґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.2-5,76-81,141,263-265,274-279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 22.06.2018 року Покровським РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 28.01.2019 року Покровським РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, аванс сплачений по договору підряду в сумі грошових коштів в розмірі - 6400 грн. (шість тисяч чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 22.06.2018 року Покровським РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 28.01.2019 року Покровським РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Степанова