Провадження № 2/235/132/21
Справа № 235/6612/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі Покровський міськрайонний ВДВС) про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 27 вересня 1996 року, з 22 січня 1998 року фактично припинили сімейні відносини з чоловіком. Вона зібрала свої речі і разом з дочкою пішли проживати в належну їй на той момент квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала до 19 листопада 2002 року. ОСОБА_2 проживав зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2000 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано.

У 2002 році вона продала належну їй кватиру та купила кватиру на АДРЕСА_3 , яку продала у 2006 році і переїхала жити до своїх батьків.

У 2011 році вона придбала квартиру на АДРЕСА_4 , де мешкала до 2013 року.

22 лютого 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 і переїхала мешкати до нього. Разом із чоловіком вони придбали земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , де почали будівництво житлового будинку.

У 2018 році вона вирішила продати належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , для чого звернулась до нотаріуса, де їй повідомили, що на все її рухоме та нерухоме майно накладено арешт.

Вона стала з`ясовувати обставини накладення арешту і з`ясувала, що коли фактично їх шлюбні відносини з ОСОБА_2 припинились, у 2005 році її колишній чоловік вирішив придбати в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_6 . Вона пам`ятає, що її запросили до нотаріуса підписати якісь папери начебто, що вона дає згоду на передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_7 і підтверджує, що у разі відчуження квартири їх дочка буде забезпечена житлом. Папери вона підписала і не надала їм належної уваги, оскільки у неї вже було особисте життя.

Згодом колишній чоловік перестав оплачувати кредит, у зв`язку з чим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2011 року було звернуто стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , внаслідок чого 10 вересня 2015 року державним виконавцем Красноармійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби було накладено арешт на все її рухоме та нерухоме майно.

Дізнавшись про обставини накладення арешту на майно, вона звернулась до відділу державної виконавчої служби з рішенням про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Вивчивши всі документи, представник ВДВС повідомила її, що рішення суду про розірвання шлюбу є, а юридичного оформлення розірвання шлюбу не відбулось, оскільки необхідно було зареєструвати його в органах РАЦС.

Щоб довести, що квартира АДРЕСА_8 є її особистою приватною власністю, вона звернулась до суду. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року було встановлено факт окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та неведення спільного сумісного господарства її з ОСОБА_2 у період з 22 січня 1998 року по 16 січня 2013 року, а також визнано її особистою приватною власністю житлову квартиру АДРЕСА_8 .

На підставі наведеного просила зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, що належить їй на праві власності, крім квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.2-3).

У встановлений строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що на виконанні Покровського міськрайонного ВДВС 31 серпня 2015 року надійшов виконавчий лист № 2-12896/10 від 17.06.2014, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про звернення стягнення на квартиру загальною площею 70,49 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем договору купівлі-продажу, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

03.09.2017 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент здійснення виконавчих дій.

В ході примусового виконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем було вжито заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» в частині накладення арешту на майно боржника.

Станом на 04.11.2020 Покровським міськрайонним ВДВС не було отримано від сторін виконавчого провадження жодного документального підтвердження щодо виконання вищевказаного рішення суду, отже підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_5 . Покровським міськрайонним ВДВС немає.

Відповідач зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2018 року в позові ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа: ПАТ КБ «ПриватБанк», про скасування постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 10.09.2015р. було відмовлено, що за думкою відповідача є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

На підставі наведеного відповідач просив закрити провадження у справі, так як наявне рішення суду, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили, за тими самим вимогами, і в позові позивачу відмовити (а.с.22).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2020 року до участі в справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач надав клопотання, в якому просив справу розглянути за відсутності його представника.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, їх представники в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини неявки, письмових пояснень щодо позову або відзиву не надали.

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 27 вересня 1996 року по 16 січня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, копією рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2000 року, що набрало законної сили 24.07.2000р. (а.с.4зв. 5).

З 22 лютого 2013 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 22 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.5зв.).

10 серпня 2005 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № DO1FGK01000481, за умовами якого отримав кредит у розмірі 19 433,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,04% на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.08.2025р.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 13.08.2005р. уклали договір іпотеки № DO1FGK01000481, відповідно до якого надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 .

Вищевказане нерухоме майно було придбано ОСОБА_2 у період зареєстрованого шлюбі з ОСОБА_5 , яка надала заяву приватному нотаріусу, в якій дала свою згоду на укладення договору іпотеки її чоловіком ОСОБА_2 , а також наданням в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору від 0.08.2005р. придбаної у період виконання зобов`язань по кредитному договору від 10.08.2005р., придбаної у період зареєстрованого шлюбу і яка є спільною власністю, квартири, розташованої у АДРЕСА_6 , на умовах на свій розсуд.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2011 року, що набрало законної сили 14 березня 2011 року, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 70,49 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.6-7).

Постановою старшого державного виконавця Красноармійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Сокор О.В. від 10.09.2015р. на виконання виконавчого листа № 2-12896/10, виданого 17.06.2014р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, про звернення стягнення на предмет застави, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно не електронних торгах;

4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодження;

5)відсутність у строк 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності по одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

27 грудня 2011 року ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_8 , оформлена на її ім`я. Факт придбання квартири підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2011р. (а.с.13-14).

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року, що набрало законної сили 18 січня 2019 року, встановлено факт окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та не веденням спільного сумісного господарства ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у період з 22.01.1998р. по 16.01.2013р., а також визнано право особистою приватною власністю ОСОБА_1 (а.с.8-9).

Таким чином, судовим рішенням було встановлено, що квартира АДРЕСА_8 була придбана позивачем під час її окремого проживання з ОСОБА_2 і належить їй на підставі права особистої приватної власності.

У період шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_1 були придбані: 31 липня 2013 року земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0999 га, розташована за адресою: м. Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, Парковий мікрорайон, кадастровий номер НОМЕР_1 :4, оформлена на її ім`я. Факт придбання земельної ділянки підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2013, індексний номер 7283563; 3 жовтня 2020 року автомобіль FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013р.в., оформлений на її ім`я. Факт придбання автомобіля підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 03.10.2020р.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підстави для накладення арешту, який накладався з метою забезпечення виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2011 року про звернення стягнення на предмет застави квартиру АДРЕСА_7 , на кватиру АДРЕСА_8 , земельну ділянку площею 0,0999 га за адресою: м. Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, Парковий мікрорайон, кадастровий номер :03:096:0204, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також автомобіль FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013р.в., що належать позивачу, відсутні.

На підставі наведеного арешт з них підлягає зняттю судом.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що на позивачем після накладення державним виконавцем арешту на майно, придбане будь-яке інше майно, суду надано не було, а тому в іншій частині позову необхідно відмовити.

Згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або судовий наказ, що набрав законної сили за тими самим вимогами.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2018 року, що набрало законної сили 18 червня 2018 року, яке постановлене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Покровського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, треті особи: ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_6 , про скасування постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.30-31).

Суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі з підстав, зазначених у п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, відсутні, так як вищевказане рішення хоча й постановлялось у цивільній справі з приводу спору між тими самим сторонами, але стосувалось іншого предмету (про скасування постанови про арешт майна боржника), а також інших підстав (факт окремого поживання позивача з ОСОБА_2 у період з 22.01.1998р. по 16.01.2013р. станом на дату його постановлення встановлений не був). Зазначені обставини дають підстави суду стверджувати, що заперечення відповідача в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.ст.16, 321, 328 ЦК України, ст.ст.57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (м. Покровськ Донецької області, вулиця Степана Бовкуна, будинок 7, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ), Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д), про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, а саме:

з житлової квартири АДРЕСА_8 , загальною площею 30,9 кв.м, що належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Коваленко О.В.;

з земельної ділянки площею 0,0999 га за адресою: м. Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, Парковий мікрорайон, кадастровий номер :03:096:0204, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2013, індексний номер 7283563;

з автомобіля FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013р.в., що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого НОМЕР_5 , дата реєстрації 03.10.2020.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення 1 лютого 2021 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення складені 20 січня 2021 року. Повне рішення складене 1 лютого 2021 року.

Суддя Г.В. Назаренко