ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1936/20Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/1011/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін представника ОСОБА_1 адвоката Баранець О.А., представника ОСОБА_2 адвоката Трищака О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/1936/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Баранець Олени Андріївни на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 липня 2021 року, ухваленого суддею Мочальською В.М., повний текст рішення виготовлено 30 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Пріорітетавто, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору комісії та купівлі-продажу транспортного засобу, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю Пріорітетавто про визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ТзОВ «Пріорітетавто», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору комісії та купівлі-продажу транспортного засобу, у якому просить визнати недійсним та скасувати договір комісії № 7743/20/001305 від 12 серпня 2020, укладений між ТзОВ «Пріорітетавто» та ним; визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12 серпня 2020, укладений між ТзОВ «Пріорітетавто» та ОСОБА_1 ; застосувати наслідки недійсності правочину та зобов`язати ОСОБА_1 повернути йому автомобіль марки HYUNDAI Н-1, фургон малотонажний -В, 2005 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 10.12.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 серпня 2020 року між ним та ТзОВ «Пріорітетавто» було укладено договір комісії № 7743/20/001305, згідно якого, комісіонер (ТзОВ «Пріорітетавто») зобов`язувався за дорученням комітента ( ОСОБА_2 ) за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки "HYUNDAI", 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 за ціною не нижче 10 000 грн. Сторони не вказали реальної ціни транспортного засобу, а лише погодили її найнижчу межу. Укладаючи даний договір комісії, сторони допустили помилку щодо ціни продажу транспортного засобу вказаного в договорі, адже він бажав продати транспортний засіб за ціною не нижче 10 000 доларів США, тобто за ціною його ринкової вартості, яка існувала на час укладення спірних договорів. Ціна договору є істотною умовою договору комісії, а тому вказаний договір є недійсним.

Також 12 серпня 2020 року комісіонер (ТзОВ «Пріорітетавто») уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305, згідно умов якого продавець (ТзОВ «Пріорітетавто»), який діяв на підставі раніше укладеного договору комісії, продав (передав у власність), а покупець придбав (отримав у власність) транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_2 . Таким чином, у випадку визнання недійсним договору комісії, комісіонер який уклав із покупцем спірний договір купівлі-продажу буде вважатися таким, що не мав достатнього обсягу дієздатності на його укладення, а тому вказаний договір теж є недійсним.

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ТзОВ «Пріорітетавто» про визнання права власності на автомобіль марки "HYUNDAI" модель Н-1, номер кузова-шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 року підписаний сторонами, а відтак до нього перейшло право власності на вищевказаний автомобіль. На підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу між ТзОВ «Пріорітетавто» та ОСОБА_1 був укладений акт огляду транспортного засобу від 12 серпня 2020 року та передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак, на сьогоднішній день не може реалізувати своє право власності та зареєструвати на себе автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу анульовано 23.09.2020 року, що суперечить п. 9.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки він може бути розірваним за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього договору. Проте, будь-якої додаткової угоди про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 між ним та ТзОВ «Пріорітетавто» не має.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року прийнято до провадження зустрічний позов та об`єднано із первісним позовом.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ Пріорітетавто, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору комісії та купівлі-продажу транспортного засобу відмовлено у повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю Пріорітетавто про визнання права власності на автомобіль відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2020 року, згідно якої заборонено територіальним сервісним центрам МВС України здійснювати перереєстрацію транспортного засобу, марки HYUNDAI Н-1, фургон малотонажний - В, 2005 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 10.12.2014 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Баранець О.А. просить змінити рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 липня 2021 року та винести нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що чинне законодавство України не передбачає такого поняття як анулювання договору, який виконаний сторонами. А відтак, відмітка на договорі про нібито анулювання договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 та анулювання договору комісії № 7743/20/001305 від 12.08.2020 р. є незаконною.

Зобов`язання сторін за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 року виконані.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 30.10.2019р. у справі № 6-683/2694/16-ц є помилковим, оскільки обставини справи є різними і у постанові на яку посилається суд, договір купівлі-продажу був укладений між власниками автомобіля, а договір комісії як такий не укладався, а відтак у сторін не було необхідних документів для реєстрації права власності передбачених Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року (далі - Порядок).

В даному випадку ОСОБА_1 , придбав автомобіль та оформив усі необхідні документи передбачені п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, разом з тим у зв`язку із незаконною позначкою ТзОВ «Пріоритетавто» на договорі купівлі-продажу «анульовано» не може зареєструвати придбаний ним автомобіль.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Баранець О.А. до суду апеляційної інстанції не поступив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Баранець О.А. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 адвокат Трищак О.Г. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Баранець О.А. не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, додавши, що позивачем вибрано неефективний спосіб захисту, оскільки рішенням суду відмовлено у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 12 серпня 2020 року, а тому ОСОБА_1 має можливість реєстрації придбаного автомобіля. Крім того, оскільки ОСОБА_1 повністю не розрахувався із ОСОБА_2 , тому й був анульований договір комісії від 12.08.2020 року.

Представник ТзОВ Пріоритетавто у судове засідання не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 143.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторони, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ТзОВ Пріоритетавто, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору комісії та купівлі-продажу транспортного засобу, судом апеляційної інстанції не переглядається, оскільки стороною не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходи з того, що сам по собі договір купівлі-продажу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 року вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки "HYUNDAI Н-1", загальний вантажний фургон малотонажний - В, 2005 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , 10 грудня 2014 року зареєстрований за ОСОБА_2 .

Згідно Акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 7743/20/001305 від 12.08.2020 ціна продажу становить 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок ), розмір комісійної винагороди 70 грн., сума коштів для виплати комітенту 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок). Акт підписано представником ТзОВ «Пріорітетавто» та ОСОБА_2

12 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Пріорітетавто» було укладено та підписано договір комісії № 7743/20/001305, згідно умов якого, комісіонер (ТзОВ «Пріорітетавто») зобов`язується за дорученням комітента ( ОСОБА_2 ) за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 ПК України) марка, модель HYUNDAI Н-1 ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ - В, 2005 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за власником транспортного засобу 10.12.2014 за ціною не нижче 10000 грн.

Згідно п 1.2 договору передбачалося, що належним виконанням комісіонером своїх обов`язків за цим договором вважається вчинення комісіонером правочину (укладення договору купівлі-продажу із покупцем) щодо продажу ТЗ в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Строк дії договору закінчувався з моменту належного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 6.2 договору).

12 серпня 2020 року комісіонер ТзОВ «Пріорітетавто» уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305, згідно умов якого продавець (ТзОВ «Пріорітетавто»), який діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 7743/20/001305 від 12.08.2020 зобов`язувався передати у власність покупцеві ( ОСОБА_1 ) транспортний засіб марки "HYUNDAI Н-1", фургон малотонажний -В, 2005 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) транспортного засобу 10.12.2014.

Відповідно до п. 2.1 Договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

Покупець набуває право власності на Т/3 з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу (п. 2.2. договору).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 вартість транспортного засобу марки "HYUNDAI Н-1", фургон малотонажний -В, 2005 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 становить 10000 грн.

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-Т-61а.з від 02.10.2020 та реєстраційної картки ТЗ автомобіль марки "HYUNDAI Н-1", 2005 року випуску, колір білий, кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Із відповіді Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-Б-75 а.з від 29.10.2020 року вбачається, що у відомостях, що містяться в ЄДР МВС договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12.08.2020 року, укладений між суб`єктом господарювання ТзОВ «Пріорітетавто» код ЄДРОПОУ 429181100 та ОСОБА_1 , було скасовано (анульовано). Підстави та дата скасування невідомо.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі статтею 34 Закону України Про дорожній рух (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно із пунктом 8 вказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Пункт 7 Порядку вказує, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати(перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання(одержання) або митного оформлення або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі - продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Однак матеріалами справи доведено, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах МВС, залишався зареєстрованим за ОСОБА_2 ОСОБА_1 у визначений законом строк не перереєстрував вказаний автомобіль за собою, не надавши підтверджуючих документів поважності причин не перереєстрації у 10 денний термін. Відсутня письмова відмова відповідних органів щодо перереєстрації даного транспортного засобу.

Отже, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, відчуження автомобіля не відбулось у передбаченому законом порядку.

Крім того, в апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Трищак О.Г. пояснив, що ОСОБА_1 повністю не виконав умови усної домовленості щодо розрахунку (визначений у доларах США) за даний автомобіль, що й послужило зверненням до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Оскільки по рішенню суду у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору комісії № 7743/20/001305 від 12 серпня 2020, укладеного між ТзОВ «Пріорітетавто» та ним та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7743/20/001305 від 12 серпня 2020, укладеного між ТзОВ «Пріорітетавто» та ОСОБА_1 , відмовлено, отже виходячи із даних обставин спірні договори є дійсними, чим спростовано доводи заявника щодо анулювання (скасування) даних договорів. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 вибрав неефективний спосіб захисту своїх порушених прав.

Правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності є саме договір комісії транспортного та договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль, оскільки даний транспортний засіб у його власність не переходив і така передача не була оформлена у встановлений законом порядку.

Доводи апелянта про те, що право власності за договором купівлі-продажу автомобіля виникло у позивача з моменту передачі автомобіля за договором є безпідставними, оскільки ТЗ не знятий з обліку, власником є ОСОБА_2 і така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах ним понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 липня 2021 року без зміни.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак