Дата документу 01.02.2021 Справа № 333/2439/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2439/20 Головуючий у 1 інстанції Круглікова А.В.
Провадження № 22-ц/807/324/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох відсотків річних.

В обґрунтування позову зазначав, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2011 р. у справі № 2а-4985/2011 зобов`язано УСЗН Запорізької МР по Комунарському району здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010-2011 роки в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат на момент виплати за рахунок коштів Державного бюджету України, з урахуванням проведених виплат. Разом з тим, як вказує позивач, вказану суму боргу, яка становила розмір 8 870 грн., відповідачем сплачено лише 24.03.2020 р. У зв`язку з чим, позивачем у зв`язку з простроченням виконання основного зобов`язання нараховано на суму основного боргу індекс інфляції та 3% річних. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити.

Просив суд стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району 16 649,67 грн., з яких: 14 401,67 грн. індекс інфляції та 2 248 грн. 3% річних.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам, оскаржуване рішення не відповідає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та вбачається з матеріалів справи,

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2011 р. у справі № 2а-4985/2011 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення по Комунарському району Запорізької міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення за 2010-2011 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат на момент виплати за рахунок коштів Державного бюджету України, з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набуло законної сили - 20.09.2011 р.

12.06.2012 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2011 р. у справі № 2а-4985/2011 видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій області від 25.10.2012 р. виконавчий лист від 12.06.2012 р. по адміністративній справі № 2а-4985/2011 повернуто стягувачу.

Листом «Про направлення повідомлення» від 10.08.2018 р. № 1075-03-40/4 начальник Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області повідомляє про прийняття до обліку та внесення даних до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

Згідно з листом УСЗН Запорізької МР по Комунарському району від 27.08.2018 р., останнім направлено на адресу Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області розрахунок недоплаченої ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010-2011 роки відповідно до судового рішення у адміністративній справі № 2а-4985/2011.

Відповідно до розрахунку недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за підписом начальника УСЗН Запорізької МР по Комунарському району, сума недоплаченої ОСОБА_1 допомоги складає 8 870 грн.

Відомості про виплату позивачу вказаної суми матеріали справи не містять.

Отже, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, а саме виплати грошових коштів, нарахованих на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2011 року (№2а-4985/2011).

Відповідно до положень статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на вказані норми матеріального права уваги не звернув та не врахував, що відповідач порушив грошове зобов`язання, а тому дійшов помилкового висновку про те, що у позивача не виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Також, судом першої інстанції не враховано, що з відповіді УПСЗН по Комунарському району вбачається, що сума невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення, на підставі нарахування, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 становить 8870 грн. (а.с.21-22), а отже, висновок суду першої інстанції, щодо відсутності конкретної суми, яка підлягає до стягнення, не відповідає обставинам справи, та гуртується на неповному встановленню обставин справи.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими.

ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих інфляційних втрат - 14 401,67 грн. та трьох процентів річних - 2 248,00 грн. за період з 20.09.2011 року по 28.02.2020 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2011 року, у загальній сумі 16 649,67 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4).

Інфляційне збільшення боргу рахується за формулою: сума боргу ? процент інфляції.

Згідно з наданого позивачем розрахунку з врахуванням індексів інфляції сума інфляційних втрат за вказаний період дорівнює 14 401,67 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році). Згідно з наданого позивачем розрахунку розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача за невиконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2011 року (№2а-4985/2011) складає 2 248,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем у справі розрахунки позивача не спростовані, власні розрахунки не надані ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для неврахування розрахунків позивача, викладених в позовній заяві.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Таким чином, з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню нараховані інфляційні втрати у сумі 14 401,67 грн. та три проценти річних 2 248,00 грн. за період з 20.09.2011 року по 2 248,00року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2011 року по справі №2а-4985/2011 у загальній сумі 16 649,67 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. А отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, із прийняттям нової постанови, про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі.

Оскільки ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений на підставі п .10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 840,80 коп. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн., а всього 2102 грн. в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2020 року у цій скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох відсотків річних - задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району () на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати в розмірі 14 401 грн. 67 коп. та три проценти річних у розмірі 2 248 грн. 00 коп. за період з 20 вересня 2011 року по 28 лютого 2020 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2011 року по справі №2а-4985/2011, а всього 16 649 грн. 67 коп.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району () судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. в дохід держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді: