Житомирський апеляційний суд
Справа №286/4704/18 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 41 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Миніч Т.І.
суддів: Щевчук А.М.,
Павицької Т.М.
секретаря
судового засідання Ковальської Я.В.
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л.
у цивільній справі №286/4704/18 за позовом кредитної спілки «ІСТОК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору за спожитий кредит, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року кредитна спілка «ІСТОК» звернулася до суду з позовом. Просила постановити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 в сумі 91150 грн. 78 коп., із них: заборгованості за основною сумою кредиту 17963 грн.24 коп., заборгованості за платою 28874 грн. 53 коп., заборгованості по відсотках 0 грн. 31 коп., інфляційні нарахування 3231 грн. 83 коп., 100% річних 32080 грн., 88 коп. штрафи 9000 грн. і судовий збір в солідарному порядку в сумі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 25.10.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №ДКЖ-955. Відповідно до п.1.1. Договору про споживчий кредит позичальник 30.11.2017 отримав споживчий кредит у сумі 31000 грн. 00 коп. і зобов`язувався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни, встановлені Договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців до 30.11.2018. Згідно до п.3.2. вказаного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п.2.5. договору плата за надання кредиту становить 39 грн. 92 коп. щоденно. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за вказаним договором про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 кредитна спілка «Істок» уклала з ОСОБА_2 договір поруки №ДКЖ-955 ДП1. Відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив оплату по договору про споживчий кредит, систематично порушуючи умови договору. 13.06.2018 відповідачам були направлені листи-попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по договору за споживчий кредит. Вказані звернення були залишені без відповіді і борг не погашено. 26.03.2018 позивачем і відповідачем ОСОБА_1 внесено зміни в договір про споживчий кредит шляхом укладення додаткового договору №1 до договору про споживчий кредит, згідно якого плата становить 159 грн. 67 коп. щоденно, і який є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит. Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до п.4.7. договору у разі порушення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором, можуть настати правові наслідки, зокрема: п.4.7.3 повернення позичальником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань. Пунктом 4.7.2 договору передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу.
Взяті на себе зобов`язання відповідачі не виконують і тому заборгованість по кредиту станом на 30.11.2018 становить вищевказану суму.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18 лютого 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , солідарно на користь кредитної спілки «ІСТОК» (п/р № НОМЕР_3 в ПАТ «Альфа-банк», МФО 300346, код 26364449), що знаходиться за адресою: м. Одеса, Адміральський проспект, 7, кімната 2, заборгованість за договором про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 в сумі 91150 грн. 78 коп., із них: заборгованість за основною сумою кредиту 17963 грн.24 коп., заборгованість за платою 28874 грн. 53 коп., заборгованість по відсотках 0 грн. 31 коп., інфляційні нарахування 3231 грн. 83 коп., 100% річних 32080 грн. 88 коп., штрафи 9000 грн. та судовий збір в сумі по 881 грн. з кожного.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за позовними вимогами не є правильним, не відповідає фактично отриманій ним сумі кредиту. Так, в матеріалах справи відсутній платіжний документ, про отримання ним грошових коштів за його підписом. Крім того, у відповідності до п.3.4 Договору не може бути базою для нарахування сума 31000,00 грн., що зазначено в п.1.1 Договору так як він фактично на руки отримав 22000, 00 грн.. Таким чином, п.3.2. Договору не узгоджується з п.2.5 Договору, а тому не є правильним і загальна вартість кредиту, що зазначено в п.3.7 Договору-45 569,98 грн. Зазначає, що враховуючи його майновий стан та наявність неповнолітньої дитини, за можливості просить зменшити штраф та відсотки річних зі 100% до 3% річних.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 (а. с. 12-13) позивачем було надано відповідачеві ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в сумі 31000 грн., а останній зобов`язувався повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором в повному обсязі.
Факт отримання суми кредитних коштів в розмірі 31000 грн. підтверджується копією видаткового касового ордеру від 30.11.2017 (а.с. 20).
Згідно п.1.2 договору про споживчий кредит строк дії договору становить 12 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 30.11.2017 до 30.11.2018, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
В п.2.5 договору зазначено, що плата за надання кредиту становить 39 грн. 92 коп. щоденно.
Згідно п.3.2 договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Відповідно до п.4.7. договору у разі порушення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором, можуть настати правові наслідки, зокрема: сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів (п. 4.7.2 договору); повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором згідно ст.625 ЦК (п. 4.7.3 договору).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно від суми позики.
З розрахунку заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 вбачається, що заборгованість станом на 30.11.2018 складає 91150 грн. 78 коп., із них: заборгованість за основною сумою кредиту 17963 грн.24 коп., заборгованість за платою 28874 грн. 53 коп., заборгованість по відсотках 0 грн. 31 коп., інфляційні нарахування 3231 грн. 83 коп., 100% річних 32080 грн. 88 коп. та штраф 9000 грн..
Згідно ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
З копії договору поруки №ДКЖ-955 ДП1 від 25.10.2017 вбачається, що ОСОБА_2 виступає поручителем ОСОБА_1 по договору про споживчий кредит і для нього не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники.
13.06.2018 відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені листи-попередження про наявність заборгованості по договору про споживчий кредит та з вимогою погашення останньої в 10-ти денний термін. Вказані листи-попередження ними були отримані 23.06.2018 і 27.06.2018, що підтверджується копіями листів-попереджень №№81,82 83 від 13.06.2018 та поштових повідомлень про отримання зазначених листів.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання.
26.03.2018 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №1 до договору про споживчий кредит №ДКЖ-955від 25.10.2017 у зв`язку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, викладеного у додатку до кредитного договору. У зв`язку з чим сторони дійшли згоди внести зміни в п.2.5 кредитного договору, а саме: погодили, що плата за надання кредиту становить 159 грн. 67 коп. щоденно. Інші положення залишилися без змін, про що свідчить копія вказаного договору (а. с. 28).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідачами не вжито заходів щодо добровільного погашення заборгованості по договору про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 та додаткового договору №1 від 26.03.2018 до договору про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017.
У зв`язку з наведеним суд обгрунтовано поклав на відповідачів солідарний обов`язок щодо повернення тіла кредиту, плати за кредит, інфляційних нарахувань та 100% річних згідно зі ст.625 ЦК.
Разом з тим, стягуючи з відповідачів відсотки за користування кредитом та штраф, судом не враховано наступне.
З матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_3 є військовослужбовцем за контрактом, має статус учасника бойових дій, відтак на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Указом Президента України від 26 листопада 2018 року №393/2018 було введено воєнний стан в Україні із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року. Відповідно, саме у зазначений період, згідно з положеннями п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачеві з початку і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед позивачем, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, саме у зазначений період відповідачеві було нараховано 9000 грн штрафу та 0.31 грн заборгованості по відсоткам, однак вказані суми не підлягають стягненню з відповідача на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин та відповідно до положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК рішення суду підлягає зміні шляхом викладення резолютивної частини рішення в іншій редакції.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Викласти перший та другий абзац резолютивної частини рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 лютого 2019 року в наступні редакції.
Позов задоволити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь кредитної спілки «ІСТОК» (п/р № НОМЕР_3 в ПАТ «Альфа-банк», МФО 300346, код 26364449), що знаходиться за адресою: м. Одеса, Адміральський проспект, 7, кімната 2, заборгованість за договором про споживчий кредит №ДКЖ-955 від 25.10.2017 в сумі 82150,47 грн. із них: заборгованість за основною сумою кредиту 17963 грн.24 коп., заборгованість за платою 28874 грн. 53 коп., інфляційні нарахування 3231 грн. 83 коп., 100% річних 32080 грн. 88 коп. та судовий збір в сумі по 881 грн. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: