МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/2274/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання вчинити дії,

встановила:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив суд визнати дії державного виконавця Кулікова І.О. протиправними, скасувати постанову державного виконавця Кулікова І.О. про арешт коштів боржника від 11 вересня 2020 року та зобов`язати державного виконавця повернути утримані кошти.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року вищевказану цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с. 16).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

Справа отримана суддею 27 січня 2021 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Позивач зазначає, що обтяження у вигляді арешту коштів боржника накладено постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 вересня 2020 року в межах виконавчого провадження №62519498, де він був боржником.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначив, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у зв`язку із чим боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. А у разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства, суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України (пункт 1 частини першої ст. 186 діючого ЦПК України).

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Саме такий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №658/715/16-ц (провадження №14-299цс18) та підтверджується змістом статей 447, 451 ЦПК України, частини першої статті 59, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда