Справа № 444/3098/18
Провадження № 2/444/42/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Дем`янович Г.М.

представника відповідача Куликівської с/р Гуменюк С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району, Жовківської районної ради, ОСОБА_3 про визнання рішень недійсними, визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсними рішення виконавчого комітету №10 від 15.10.1992 року Куликівської селищної ради, рішення виконавчого комітету №26 та №39 від 26.05.1993 року, рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Жовківської районної ради народних депутатів №62 від 27.05.1993 року, свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Куликівської селищної ради народних депутатів 28.06.1993 рооку та зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.06.1994 року за № 92 на ім`я ОСОБА_4 на житловий будинок в АДРЕСА_1 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.10.1994 року Жовківською держнотконторою на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 29.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження і призначено до розгляду.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що він проживає з 1985 року в будинку АДРЕСА_1 по договору найму, який ним було укладено з житловим управлінням комунального господарства Жовківської міської ради, оскільки будинок був в них на балансі. Оплату за житло проводила Куликівська селищна рада, оскільки він працював вчителем. Про те, що будинок повернуто попереднім власникам, йому не було відомо. Десь в 2007 році коли він повернувся з Іспанії, куди поїхав в 2002 році, йому стало відомо, що будинок ще в 1993 році, комісією з поновлення прав реабілітованих повернуто власнику, а саме ОСОБА_4 , яка вже померла, а після неї будинок успадкував її син ОСОБА_3 . Про це йому стало відомо від власника будинка ОСОБА_3 .. В даний час квартплати не платить нікому.

Надалі звернувся до Куликівської селищної ради з приводу повернення будинку реабілітованій ОСОБА_4 і довідався, що Куликівська селищна рада дала згоду на повернення будинку, так як всі, хто там проживав, дали згоду на переукладення договору найму з новим власником, але йому про це не було відомо. Саме тому рішенням комісії з поновлення прав реабілітованих було прийнято рішення № 62 від 27.05.1993 року про повернення реабілітованій ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) житловий будинок в смт. Куликів, який належав їй до 1940 року на праві власності. На обліку для отримання житла не перебуває.

Рішення комісії з прав реабілітованих та рішення Куликівської селищної ради про повернення будинку не оскаржував. Будинок в якому він проживає є 2-х поверховий, і він займає три кімнати в будинку. На другому поверсі будинку ніхто не проживає. Квартплати за проживання не сплачує нікому.

Вважає, що будинок повернуто комісією незаконно. Прийнявши рішення про повернення будинку Куликівська селищна рада повинна була надати житло усім мешканцям будинку, але до цього часу не надала такого. На черзі для отримання житла не перебуває. Просить задоволити його позовні вимоги.

Представник позивача адвокат Нижанківська Л.А. позовні вимоги позивача підтримала та пояснила, що повернення будинку в АДРЕСА_1 проведено з порушенням, оскільки не доведено було, що зазначений будинок належав на праві власності реабілітованій ОСОБА_7 , і будинок незаконно повернуто їй, так як був заселений мешканцями, а тому й свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю, відповідачу по справі ОСОБА_3 , видано незаконно. Позивач ОСОБА_1 поселився в квартирі на законних підставах і з ним було укладено договір найму Жовківським управління житлово -комунального господарства.

Представник відповідача -Куликівської селищної ради проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечила та пояснила що, будинок в АДРЕСА_1 до 1996 знаходився на обліку в Жовківському управління житлово-комунального господарства. Квартира АДРЕСА_2 в зазначеному будинку в 1985 році була надана сім`ї ОСОБА_1 .. Рішенням №62 від 27.05.1993 року Комісією з питань поновлення прав реабілітованих при Жовківській районній раді вирішено повернути реабілітованій ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) будинок в АДРЕСА_1 та виплатити грошову компенсацію. Куликівська селищна рада погодилася повернути будинок реабілітованій ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ). Мешканці повинні були подати документи для взяття їх на квартирний облік, однак ніхто таких не подавав. На даний час позивач на квартирному обліку в сільській раді не перебуває, жодних документів не подав. В будинку проживає лише його сім`я. Зазначений житловий будинок знято з балансу ще в 1996 році , жодної квартплати за ОСОБА_1 сільська рада не сплачує.

На даний час будинок успадковано ОСОБА_3 , сином реабілітованої ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) та зареєстровано його право власності, йому ж передано у власність земельну ділянку для обслуговування будинку. Вважає, що підстав для скасування рішення Куликівської селищної ради про повернення будинку реабілітованій та рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих немає. Вважає, що відповідач успадкував будинок на законних підставах і підстав визнавати свідоцтво про право на спадщину незаконним, немає. Крім того позивач звернувся до суду лише в 2018 році, а тому вважає, що він взагалі пропустив строк позовної давності так як про те, що будинок повернуто реабілітованій, йому було відомо про що сам ствердив. Просить повністю відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надіслав суду відзив, яким заперечив проти позовних вимог позивача по справі ОСОБА_1 та зазначає, що він є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 ), який ним успадковано після смерті матері ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він є власником земельної ділянки яка передана йому у власність площею 0,13 га для обслуговування житлового будинку. Окрім того, будинок було повернуто його матері, як реабілітованій, рішенням комісії з поновлення прав реабілітованих при Жовківській районній раді. Рішення даної комісії ніким не оскаржувалося. Будинок знято з балансу Жовківського будинкоуправління. Позивачу ОСОБА_1 було достовірно відомо про те, що згаданий житловий будинок було повернуто реабілітованій ОСОБА_7 та те, що він, ОСОБА_3 , тепер є власником будинку. ОСОБА_11 в будинку проживає один, оскільки його дочка, яка була зареєстрована в будинку, визнана такою, що втратила право на користування житлом в будинку за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.11.2018 року. Дружина проживає за кордоном. Частина будинку пошкоджена від пожежі. Житло він набув правомірно і просить відмовити в позові ОСОБА_1 , оскільки позивач звернувся до суду з позовом, пропустивши строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Дем`янович Г.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та пояснила, що відповідач на законних підставах володіє нерухомим майно - житловим будинком в АДРЕСА_1 , який ним успадковано після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Зазначений будинок було повернуто його матері в 1993 році відповідно до рішення Комісії поновлення прав реабілітованих, відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», яка була утворена в Жовківському районі, відповідно до «Положення про комісії Рад з питань поновлення прав реабілітованих» і в даний час така комісія не діє. Позивачем заявлено позов до Жовківської районної ради, а не до комісії з поновлення прав реабілітованих, тобто позов заявлено не до того відповідача. В даний час такі комісії вже не діють і змінено законодавство щодо порядку їх утворення. Крім того, відповідач звернувся до суду лише в 2018 році, коли з часу повернення будинку минуло 26 років та стверджує про те, що не знав про повернення будинку реабілітованим, а довідався про це лише в 2007 році, коли повернувся із заробітків із Іспанії де був з 2002 року, отже пропустив строк звернення до суду, встановлений законом, тому відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про застосування строків давності. Просить відмовити в позові за безпідставністю, та за пропуском строку позовної давності.

Представник Жовківської районної ради Львівської області в судове засідання не з`явився і листом від 26.02.2019 року та № 01-24/400 від 24.12.2019 року інформовано суд, що в зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13 березня 2018 року № 2325-УШ вирішення питань прийняття рішень з питань визнання осіб реабілітованими або потерпілими від репресій здійснюється національною комісією з реабілітації за поданням регіональних комісій з реабілітації, що утворюються обласними державними адміністраціями, а тому Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Жовківської районної ради не уповноважена на прийняття рішень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши заявлені в матеріалах справи письмові докази, дослідивши та оцінивши письмові докази, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків.встановлених цим Кодексом..

Відповідно до ч.1 ст. 4ЦПК України,кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених ,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. .

Відповідно до ст. 5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права.свободи чи інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_3 в будинку, який рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих №62 від 27.05.1993 року, повернуто реабілітованій ОСОБА_4 , який належав їй на праві приватної власності. Зазначеним рішенням, зокрема пунктом №5, роз`яснено, що рішення комісії може бути оскаржено протягом одного місяця до обласної комісії, а рішення останньої - до суду.

Рішенню комісії з поновлення прав реабілітованих передувало рішення виконкому Куликівської селищної ради народних депутатів № 140 від 15.10.1992 року та №26 від 26.05.1993 року, в якому зазначено, що виконком дає згоду на повернення будинку ОСОБА_7 та зняття даного будинку з балансу Жовківського будинкоуправління, а квартиронаймачі дають згоду на укладення договору найму з ОСОБА_4 ..

З долученої до справи копій матеріалів справи за заявою ОСОБА_9 №Б-529/3-38, яка розглянута Комісією з поновлення прав реабілітованих вбачається, що рішення комісії про повернення будинку в АДРЕСА_1 , а ще раніше по АДРЕСА_4 , реабілітованій ОСОБА_4 прийнято 27.05.1993 року (а.с.109-142). З копії листа від 17.02.1992 року №24, надісланого Львівським ОБТІ на ім`я виконкому Жовківської районної Ради народних депутатів вбачається, що зазначений будинок зведений в 1935 році. З 1945 року по 1967 рік в ньому розташовувалася редакція районної газети. А надалі передано під житло. З 1953 року будинок зареєстровано за місцевою радою згідно рішення Куликівського райвиконкому за № 289 від 09.05.1953 року, відомостей про приналежність будинку до 1935 року немає. Акт націоналізації в Західній Україні не діяв.

З рішеннь,444/287/18, № 444/2849/18 Жовківського районного суду від 05.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , визнані такими, що втратили право користування житлом в даному будинку, як такі що не проживають в будинку понад встановлений строк. Аналогічне рішення постановлено 17.10.2018 року щодо ОСОБА_14 .

Суд враховує,що відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року, Постанови Верховної Ради України від 24 червня 1991 року №348 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР», «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий), а майно збереглося, повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Відповідно до статті 9 Закону України « Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та пункту 1 Положення про комісії Рад з питань поновлення прав реабілітованих, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1993 року №112, комісії з питань поновлення прав реабілітованих утворюються Верховною Радою Республіки Крим, обласними, районними, міськими і районними в містах Радами.

Відповідно до зазначених вище нормативно-правових актів Львівська обласна рада своїм рішенням створює комісію з питань поновлення прав реабілітованих. Оскаржуване рішення №62 від 27.05.1993 року приймалося комісією з питань поновлення прав реабілітованих, утвореній при Жовківській районній раді.

Позов позивачем ОСОБА_1 заявлено до Жовківської районної ради, а не до відповідної комісії з питань поновлення прав реабілітованих, а тому суд приходить до висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача.

Відповідно до п.29 «Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їх спадкоємцям», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1993 року №112, рішення районної комісії з поновлення прав реабілітованих можуть бути оскаржені до обласної комісії. В разі незадоволення прийнятим рішенням особа має право звернутися до суду. Таким чином, законодавством на той час був установлений не лише строк звернення до суду, але й порядок оскарження рішення комісії. Однак позивачем не оскаржувалося рішення районної комісії до обласної комісії з поновлення прав реабілітованих, а оскаржено до суду лише в 2018 році, хоча рішення комісії постановлено ще 27.05.1993 року. Твердження позивача, що йому не було відомо про прийняте комісією рішення є безпідставним, оскільки про таке йому стало відомо, як пояснив позивач, після повернення з Іспанїї, однак і після того таке рішення ним не оскаржено, а тому суд вважає, що позивачем заявлено позов з порушенням меж строку давності.

Рішення комісії з поновлення прав реабілітованих прийнято на підставі Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні та п. 9 Постанови Верховної ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» де вказано що «можливість повернення реабілітованому будинку(його частини) в натурі вирішується з урахуванням конкретних обставин проживання там громадян, більшого порівняно з його вартістю розміру затрат на перебудову, тощо, потреби у продовженні його використання для соціальних потреб, та що конфісковані будинки не можуть бути повернуті реабілітованій особі лише у випадках, якщо первинному набувачеві вони були надані правомірно і знаходяться у його власності, були переведені у нежилі будівлі або суттєво перебудовані. Проживання громадян такої категорії у будинках не може бути перешкодою його повернення реабілітованій особі.

Пунктом 5 Ухвали Львівської обласної ради народних депутатів від 18 червня 1990 року «Про заходи допомоги жертвам репресій» передбачено повернення репресованим особам (спадкоємцям) конфіскованих у них будинків та вцілілого майна при умові, якщо такі будинки знаходяться на балансі місцевих рад.

З рішення виконкому Куликівської селищної ради №140 від 15.10.1992 року вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_4 вирішено повернути їй будинок в АДРЕСА_1 після надання сім`ям, які там проживають відповідного житла і рішення направлено для відома комісії з поновлення прав реабілітованих.

Щодо вимог позивача про визнання недійсними рішень виконкому Куликівської селищної ради № 16 від 26.05.1992 року та № 39 від 26.05.1992 року, то такі є одинакового змісту та цього ж дня вирішено про можливість повернення будинку в АДРЕСА_1 і зазначене рішення, що й було взято до уваги комісієї з поновлення прав реабілітованих при Жовківській районній раді 27.05.1993 року.

З довідки, виданої Жовківським управлінням будинками №14 від 09.09.1996 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1 не знаходиться на балансі управління з вересня 1996 року.

З довідки №29 від 11.03.1997 року Жовківського управління будинками вбачається, що з вересня 1996 року нарахування квартплати за проживання в будинку АДРЕСА_1 не проводиться.

Законом України «По внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13 березня 2018 року № 2325-УШ визнано такими, що втратили чинність Постанова Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», пункту 4 Постанови Верховної Ради України «про порядок введення в дію Закону Української РСР Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні та внесено зміни, доповнення, зокрема ст.7,7-1,7-2 якими передбачено завдання і права національної, регіональної комісій.

Прикінцевими та перехідними положенням вищавказаного Закону встановлено , що на території України є чинними національна комісія з реабілітації, яка утворюються центральним органом виконавчої влади та регіональні комісії з реабілітації, які утворюються головами обласних та Київської міської державних адміністрацій, та регіональні комісії з реабілітації, які утворюються Радою Міністрів Автономної Республіки Крим та головою Севастопольської міської державної адміністрації.

Таким чином, у позивача була можливість у встановлений законом спосіб, який діяв на момент повернення будинку, чи коли, як твердить позивач ОСОБА_1 , йому стало відомо в 2007 році, вирішити питання про поновлення його порушених прав.

З свідоцтва про право на спадщину від 15.04.1994 року, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що таке видано її сину, як спадкоємцю за заповітом- ОСОБА_3 ..

Ст. 41 Конституції України гарантує, що право власності є непорушним та гарантується. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.. Доказів неправомірного набуття ОСОБА_3 права власності на спірний будинок не надано.

Отже, відповідачем ОСОБА_3 успадковано житловий будинок в АДРЕСА_1 , який повернуто його матері ОСОБА_4 та було зареєстровано її право власності на законних підставах.

З копії рішення №444/2847/18 від 05.11.2018 року та №444/2851/18 Жовківського районного суду Львівської області вбачається, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які значилися зареєстрованими в будинку в АДРЕСА_1 визнано такими, що втратили право на проживання в квартирах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 цього ж будинку.

Аналогічне рішення Жовківського районного суду Львівської області №444/2849/18 від 05.11.2018 року, яким визнано ОСОБА_12 такою, що втратила право на користуванням житловим приміщення в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до норм ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою по захист свого цивільного права або інтересу, який становить три роки.

Позивач пояснив в судовому засіданні, що не знав про повернення будинку після постановлення рішення комісії, а надалі був відсутній з 2000 року, повернувся із-за кордону в 2007 році.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено позовні вимоги 05.10.2018 року, а 19.10.2018 року подано додаткову позовну заяву, отже з пропуском встановленого законодавством строку позовної давності.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись статтею 23, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району, Жовківської районної ради, ОСОБА_3 про визнання рішень недійсними, визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 30.11.2021 року.

Суддя: Мікула В. Є.