Справа № 199/1165/20
(2/199/452/21)
РІШЕННЯ

іменем України

17.11.2021

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі:

представника позивача адвоката Грицькевич Г.С.,

відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Захарова С.К.,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , де треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення коштів на утримання майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач (є правонаступником ОСОБА_6 ), звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.07.2020 р. (а.с. 1-8 Том 1, а.с. 57-62 Том 2)) посилаючись на те, що ОСОБА_6 була власником Ѕ частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаного об`єкту нерухомості є ОСОБА_1 (відповідач).

Як зазначається позивачем, відповідач ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований з 21 листопада 1978 року та по теперішній час, постійно мешкає у вказаному будинку. Крім нього у будинку також зареєстровані: дружина відповідача - ОСОБА_2 , та два сини відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак, з 2004 року у вищевказаному будинку за місцем своєї реєстрації члени сім`ї відповідача ОСОБА_7 , а саме: дружина ОСОБА_2 , та сини ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), не проживають, що підтверджується актами, складеними відповідачем ОСОБА_1 від 25.06.2018 р., 26.06.2018 р. та 26.12.2018 р., а також актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 1645 від 26.12.2018 р., складеним соціальним інспектором управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї № 292 від 25.07.2019 р., складеним соціальним інспектором Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, та актом, складеним 31.05.2019 р. сусідами, підписи яких підтверджено головою квартального комітету № 19 Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра.

З 2008 року ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , та відповідач ОСОБА_1 разом мешкали у домоволодінні АДРЕСА_1 , та є споживачами житлово-комунальних послуг, тому на переконання позивача, повинні сплачувати за комунальні послуги в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожний.

На даний час особові рахунки з водопостачання та вивезення твердих побутових відходів розділені: особовий рахунок - НОМЕР_1 КП «Дніпроводоканал» та особовий рахунок - НОМЕР_2 КП «Жилсервіс-2» оформлені на ім`я ОСОБА_6 , правонаступником якої є її син ОСОБА_3 .

Особовий рахунок - НОМЕР_3 КП «Дніпроводоканал» та особовий рахунок - НОМЕР_4 - НОМЕР_5 КП «Жилсервіс-2» оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Послуги за водопостачання сплачуються ними окремо згідно за показаннями зареєстрованих по кожному особовому рахунку водомірних лічильників. Послуги з вивезення твердих побутових відходів також сплачуються окремо, згідно до кількості зареєстрованих осіб.

Для того, щоб сплачувати кожним з співвласників будинку АДРЕСА_1 окремо за комунальні послуги за споживання природного газу та електричну енергію, ОСОБА_6 неодноразово усно та письмово зверталася до відповідача ОСОБА_1 стосовно розподілу внутрішньо будинкових комунікацій опалення та газопостачання, а також внутрішньо будинкових комунікацій електропостачання з установкою дублюючих лічильників для взаєморозрахунків з оплати зазначених послуг між ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , та відповідачем. Однак, ОСОБА_1 ігнорує звернення, відповідей усно або письмо не надав по теперішній час.

Відповідач ОСОБА_1 частково сплачує за комунальні послуги за спожитий природний газ та електричну енергію, які є меншими ніж половина їх вартості, внаслідок чого утворюється заборгованість. ОСОБА_6 вимушена була сплатити заборгованість за спожитий природний газ та електричну енергію, щоб мати змогу оформити житлову субсидію.

У своїх листах-претензіях від 14.02.2019 р. та 26.05.2019 р. до відповідача ОСОБА_6 зазначала, що перевірити різницю у сплаті за спожитий природний газ між нею та відповідачем, а також щомісячну суму заборгованості, можливо у особистому кабінеті, до якого у них обох є доступ, на сайті ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» та вказувала логін і пароль, які не змінювалися і є дійсними на теперішній час.

Стосовно спожитої електричної енергії ОСОБА_6 також пропонувала відповідачу перевірити різницю у сплаті між нею та ОСОБА_1 , а також щомісячну суму заборгованості, в особистому кабінеті, до якого також у них обох є доступ на сайтах АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (дані до 01.01.2019 р.) та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (дані з 01.01.2019 р.), відповідно, із зазначенням логіну та паролю, які також не змінювалися та є актуальними для обох особистих кабінетів.

Крім того, у листах-претензіях до відповідача ОСОБА_6 вказувала, що оскільки особовий рахунок № НОМЕР_6 в ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» оформлений на два прізвища - ОСОБА_6 - ОСОБА_1 , що суперечить чинному законодавству, необхідно оформити вказаний особовий рахунок на одного з них - співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 , після чого другий із співвласників повинен підписати згоду з цим у «Заяві-приєднанні до договору поставки».

ОСОБА_6 пропонувала відповідачу зробити це протягом місяця та таким чином врегулювати договірні відносини з ТОВ «Дніпропетровськгаззбут».

Також, оскільки особовий рахунок № НОМЕР_7 в АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» оформлений на померлу ОСОБА_8 , спадкоємцями якої були ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а договір на поставку електроенергії відсутній, необхідно оформити договір та особовий рахунок на одного з них, співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 . У свою чергу другий із співвласників повинен підписати згоду з цим у «Заяві-приєднанні до договору поставки».

ОСОБА_6 запропонувала відповідачу ОСОБА_1 зробити це протягом місяця та таким чином врегулювати договірні відносини з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», але відповідач на листи ОСОБА_6 ніякої відповіді не надав та до теперішнього часу не бажає врегульовувати вищевказані відносини по відшкодуванню витрат за спожитий відповідачем ОСОБА_1 природний газ та електричну енергію.

З 21 лютого 2017 року по 20 лютого 2020 року за спожитий природний газ відповідач ОСОБА_1 здійснював оплату платежами, які є меншими ніж половина їх вартості. Остання оплата була здійснена відповідачем 20 березня 2019 року.

З 21 лютого 2017 року по 20 лютого 2020 року за спожиту електричну енергію відповідач ОСОБА_1 здійснював оплату платежами, які є меншими, ніж половина їх вартості. Остання оплата була здійснена відповідачем 21 березня 2018 року.

Як зазначається у позовній заяві, 05 липня 2020 року з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на адресу: АДРЕСА_1 , на ім`я « ОСОБА_6 - ОСОБА_1 », надійшла досудова вимога про сплату заборгованості та повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2020 р., згідно до яких станом на 31.05.2020 р. за особовим рахунком № НОМЕР_6 накопичена заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 8227,46 грн. У повідомленні зазначено, що якщо заборгованість не буде погашена в строк до 03.07.2020 р., споживач зобов`язаний самостійно припинити споживання природного газу шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим(-и) приладом(-ами) та надати безперешкодний доступ працівникам АТ «Дніпрогаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання до об`єкту за дорученням ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», які будуть здійснені не раніше ніж через 30 днів з дня відміни карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19).

З 21 лютого 2017 року по 20 лютого 2020 року за особовим рахунком № НОМЕР_6 ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , сплачено:

14.03.2017р. - 1006,74 грн.;

18.04.2017р. - 104,43 грн.;

02.02.2017р.- 801,50 грн.;

20.02.2019р. - 1730,86 грн.;

18.03.2019р. -2346,35 грн.;

11.04.2019р. - 138,72 грн.;

12.05.2019р.- 633,75 грн.;

08.09.2019р.-211,07 грн.;

09.10.2019р. -48,89 грн.;

18.11.2019р. - 848,91 грн.;

30.01.2020р.- 871,08 грн.;

06.02.2020р. - 438,57 грн.;

06.02.2020р. - 115,77 грн.;

09.02.2020р. - 406,36 грн.;

16.02.2020р. - 59,95 грн.;

11.03.2020 р. 115,78 грн. (заборгованість за доставку газу станом на лютий 2020 р.);

05.07.2020 р. 6038,47 грн. (заборгованість на 17.02.2020 р.);

а всього на загальну суму - 15 917,20 грн., (вказані дати оплати згідно з квитанціями про оплату).

ОСОБА_1 - оплата за спожитий природний газ:

20.03.2017р.- 331,22 грн.;

29.04.2017р.- 350,00 грн.;

12.05.2017р.- 563,76 грн.;

19.01.2018р. - 103,61 грн.;

19.01.2018р. -88,17 грн.;

22.01.2018р. - 13,91 грн.;

22.01.2018р. - 104,50 грн.;

19.02.2018р. - 104,50 грн.;

22.03.2018р.-257,89 грн.;

19.12.2018р.- 300,00 грн.;

06.03.2019р. -345,85 грн.;

06.03.2019р. - 345,85 грн.;

20.03.2019р. - 699,44 грн.;

а всього на загальну суму - 3 608,70 грн., (вказані дати оплати згідно з даними, зазначеними в особистому кабінеті побутового споживача, на сайті ТОВ «Дніпропетровськгаззбут»).

Тобто, ОСОБА_6 за вказаний період, сплачено за спожитий природний газ більше, ніж сплачено відповідачем ОСОБА_1 на 12 308,50 грн.

Також з 21 лютого 2017 року по 20 лютого 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_7 ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , сплачено:

21.02.2017р. - 102,11 грн.;

14.03.2017р. - 12,85 грн.;

18.04.2017р.-4,40 грн.;

27.08.2018р. - 168,97 грн.;

20.12.2018р. - 144,44 грн.;

14.04.2019р. - 18,13 грн.;

29.04.2019р. -20,46 грн.;

08.09.2019р.- 35,29 грн.;

18.11.2019р. - 18,93 грн.;

09.02.2020р. - 159,30 грн.,

а всього на загальну суму - 684,88 грн., (вказані дати оплати згідно з квитанціями про оплату).

ОСОБА_1 - оплата за електричну енергію:

16.05.2017р. - 5,37 грн.;

21.09.2017р. - 13,83 грн.;

17.02.2018р.-2,94 грн.;

17.02.2018р. - 5,07 грн.;

17.02.2018р.-2,94 грн.;

17.02.2018р.-2,94 грн.;

21.03.2018р. - 2,59 грн.,

а всього на загальну суму - 35,68 грн., (вказані дати оплати згідно з даними, зазначеними в особистому кабінеті побутового споживача, на сайтах АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (дані до 31.12.2018 р.) та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (дані з 01.01.2019 р.)

Тобто, ОСОБА_6 в зазначений період сплачено за спожиту електроенергію більше ніж сплачено ОСОБА_1 на 649,20 грн.

Баланс за особовим рахунком № НОМЕР_7 ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 20.02.2020 р. складає - 00,00 грн.

Суми призначеної житлової субсидії у розрахунках за різницю в оплаті за спожиту електричну енергію між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , не враховуються.

Всього, ОСОБА_6 за період з 21 лютого 2017 року по 20 лютого 2020 року сплатила більше, ніж ОСОБА_1 за спожитий природний газ та електричну енергію на 6 803,45 грн.

Предмет позову становить вимога про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 суми сплачених комунальних платежів за період з 21.02.2017 р. по 20.02.2020 р., а саме: за спожитий природний газ у розмірі - 6 154, 25 грн. та спожиту електричну енергію у розмірі - 324,60 грн., а разом - 6 478,85 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволені з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти задоволення позову в частині сплачених комунальних платежів за період з 21.02.2017 р. по 20.02.2020 р., а саме: за спожитий природний газ у розмірі - 2557, 14 грн. та спожиту електричну енергію у розмірі - 217,81 грн.

У поданому відзиві на позовну заяву (а.с. 91-95 Том 2) відповідач зазначив, що з 01.05.2019 р. він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та не користується житлово-комунальними послугами, а тому не зобов`язаний відшкодувати позивачу суму коштів, нарахованих за комунальні послуги, спожиті особисто ОСОБА_6 . Будинок АДРЕСА_1 знаходиться у приватному володінні, має лічильники з обчислення споживання газу, води та електроенергії.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором.

Споживач має сплачувати тільки за спожиті житлово комунальні послуги та звільняється від оплати вартості житлово-комунальних послуг, у разі якщо ними не користувався. Про споживання комунальних послуг свідчать показними приладів обліку.

Вказане застосовується до всіх наданих комунальних послуг, щодо яких встановлені прилади обліку (лічильники), крім, теплопостачання, яке надається на все житлове приміщення незалежно від проживання в ньому власників, однак, у будинку централізоване теплопостачання відсутнє, будинок обігрівається взимку за допомогою газового котла, щодо якого встановлений лічильник.

На переконання відповідача, відтак, він має частково сплачувати за комунальні послуги з газопостачання, починаючи з травня 2019 р. та надалі, але тільки в опалювальний період, оскільки в меж опалювальний період, починаючи з травня 2019 р., комунальними послугами з газопостачання він не користується через фактичне проживання за іншою адресою.

Збільшення розміру позовних вимог обґрунтовується тим, що за період з 21 лютого 2017 року по 20 лютого 2020 року позивач сплатила за спожитий природний газ 9762,95 грн., 11 березня 2020 року сплатила за доставку газу 115,78 грн., а 05 липня 2020 року сплатила 6038,47 грн. - заборгованість станом на 17 лютого 2020 року. В той час як відповідач сплатив за цей же період тільки 3608,70 грн.

Проте, на його думку, такі розрахунки нічого не доводять, з них незрозуміло який стан оплати був на початок вказаного періоду, тобто на лютий 2017 року. Крім того, не зрозуміло, за який період часу утворилась заборгованість у розмірі 6 038,47 грн.

Відповідач ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 (згідно акту ОСН «Тихій двір» про фактичне проживання від 25.05.2020р.) та не користується житлово-комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не зобов`язаний відшкодовувати позивачу суму коштів, нарахованих за комунальні послуги, спожиті особисто ОСОБА_6 . Будинок АДРЕСА_1 знаходиться у приватному володінні, має лічильники з обчислення споживання газу, води та електроенергії.

На переконання відповідача, у зв`язку з тим, що він проживав за адресою: АДРЕСА_1 до 01 травня 2019 року, то він має сплатити половину коштів за надані комунальні послуги з газопостачання до 30 квітня 2019 року.

Що стосується відшкодування ОСОБА_6 сплачених нею коштів за надані послуги з газопостачання за період з 01 травня 2019 року по лютий 2020 року, то вважає, необхідно відмовити ОСОБА_6 у задоволені позовної вимоги щодо стягнення коштів за оплату послуг з газопостачання за неопалювальний період, починаючи з 01 травня 2019 року, а саме оплату 09.09.2019 року (за серпень 2019) та 10.10.2019 року (за вересень 2019 року).

В той час, відповідач згоден відшкодувати ОСОБА_6 тільки ті кошти, які сплачені нею за опалення будинку в опалювальний період.

Що стосується електропостачання, то ОСОБА_6 за період з лютого 2017 року по травень 2019 року сплатила за надані послуги з електроенергії кошти у сумі 471 грн. 36 коп.

ОСОБА_1 за період з лютого 2017 року по травень 2019 року сплатив за надані послуги з електроенергії кошти в сумі 35 грн. 46 коп.

У зв`язку з тим, що в цей період часу він проживав за адресою: АДРЕСА_1 до 01 травня 2019 року, то повинен сплатити половину коштів за надані комунальні послуги з електропостачання до 30 квітня 2019 року.

Що стосується відшкодування ОСОБА_6 сплачених нею коштів за надані послуги з електроенергії за період з 01 травня 2019 року по лютий 2020 року, то відповідач вважає, що у цій частині позовних вимог їй необхідно відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 повністю підтримала викладене у відзиві на позовну заяву відповідача.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, ОСОБА_6 (правонаступником якої є ОСОБА_3 ), та відповідач є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_4 : ОСОБА_6 за життя належала 1/2 частина будинку: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. 07.07.1993 р. за реєстровим № 1-3706 та зареєстрованого Дніпропетровським інвентарбюро 01.11.1993 за реєстром 313-142 (а.с. 198 Том 1) та 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А. 29.04.2004 р. за реєстровим № 2-603, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 13.08.2004 , реєстраційний номер 5350678 (а.с. 13-13А Том 1).

Відповідачу ОСОБА_1 належить 1/2 частина будинку: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. 07.07.1993 р. за реєстровим № 1-3706 та зареєстрованого Дніпропетровським інвентарбюро 01.11.1993 за реєстром 313-142 (а.с. 198 Том 1) та 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А. 29.04.2004 р. за реєстровим № 2-601 (а.с. 14-16 Том 1).

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.11.1978 р. (Т. 1 а.с. 209).

Відповідно до актів та довідок (Т. 1 а.с. 24-25, 26, 27, 28, 29) відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 25.05.2020 р. (Т. 2 а.с. 24) ОСОБА_1 фактично проживає з травня 2019 р. за адресою: АДРЕСА_2 .

За підрахунком позивача щодо витрат по сплаті комунальних послуг за період з 21.02.2017 року до 20.02.2010 року включно, ним понесені витрати за оплату житлово-комунальних послуг на утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: за спожитий природний газ у розмірі - 12 308, 50 грн. та спожиту електричну енергію у розмірі - 649,20 грн., а разом - 12 957,70 грн., про що надані відповідні рахунки та копії квитанцій (а.с. 66-170 Том 1, а.с. 66-69 Том 2).

ОСОБА_6 зверталася до відповідача із письмовими заявами претензіями (Т. 1 а.с. 36-41, 45-54).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено повністю (справа 2-34/11, провадження 2/401

14955/11). Рішення набрало законної сили 26.03.2012 р.

Як встановлено судом у справі 2-34/11, зазначеній вище, 21.06.2010 року проведена судова будівельно-технічна експертиза № 2695/2696/2697-09 від 21.06.10 р., за висновками якої були визначені три варіанти поділу спірного домоволодіння в натурі та один варіант розділу земельної ділянки… Згідно вимог позивачів, останні бажають поділу спірного домоволодіння по третьому варіанту вищезазначеної судової будівельно-технічної експертизи, яка передбачає необхідність перепланування та переобладнання будинку. Проте, позивачами при розгляді даної справи не надано суду висновків про можливість переобладнання та перепланування спірного домоволодіння без порушення діючих санітарних, будівельних та протипожежних правил. Крім того, в результаті поділу спірного житлового будинку підлягають поділу і всі комунікації, а висновком експертизи не передбачена технічна можливість влаштування окремих систем опалення, водо-, газо- та електропостачання. Але позивачами при розгляді даної справи не було надано суду висновків про можливість переобладнання та перепланування спірного домоволодіння без порушення діючих санітарних, будівельних та протипожежних правил (https://reyestr.court.gov.ua/Review/21130852, ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Допитані свідки дали наступні показання:

Свідок ОСОБА_9 дала показання, відповідно до яких вона мешкає у АДРЕСА_1 , відповідач доводиться двоюрідним братом її чоловіка, вони рідко бачаться та спілкуються. У будинку АДРЕСА_1 свідок мешкає з 1996 року, у будинку АДРЕСА_1 мешкала мати, батько ОСОБА_1 , а також його сестра ОСОБА_6 . З 2017 р. по 2020 р. ОСОБА_1 мешкав по АДРЕСА_1 . Свідок знає від покійної ОСОБА_6 , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не сплачували за комунальні послуги. 31.05.2019 р. свідок ОСОБА_9 підписала акт. В гостях у ОСОБА_1 вона не була, вона бачила його на веранді, та у дворі. ОСОБА_1 жив по вул. Обуховській періодично, весною 2019 р., восени 2020 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обробляли городину там. Свідок не заходила у частину будинку ОСОБА_1 , вважає, що неможливо працювати на городі та не жити в цьому будинку. Свідок раз в півроку бачила ОСОБА_1 на веранді, коли приходила до ОСОБА_6 . Восени та весною 2020 р. бачила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Взимку (з 2019 р. по 2020 р.) свідок бачила ОСОБА_1 одного разу на веранді.

Свідок ОСОБА_10 дала показання, відповідно до яких вона мешкає у АДРЕСА_5 , мешкає 45 років, сусідські відносини підтримувала із ОСОБА_6 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Свідок бачила ОСОБА_1 , коли він йшов із трамвайної зупинки додому годувати собаку, кожного ранку він годував собаку. Акт свідок підписувала, ОСОБА_1 приїжджав на вул. Обухівська часто, 3-4 рази на тиждень, він та ОСОБА_2 прибирали, садили квіти, влітку бачила частіше, у гостях родини ОСОБА_11 свідок не була, у двір до них не заходила, бачила його на шляху додому.

Процесуальні дії у справі:

- ухвалою суду від 16.09.2020 зупинено провадження у справі до залучення у справі правонаступника ОСОБА_6 (а.с. 108);

- ухвалою суду від 12.07.2021 поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 115);

- ухвалою суду від 15.09.2021 задоволено клопотання представника позивача про допит свідків ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 );

- ухвалою суду від 15.02.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 137-138).

Правовідносини між сторонами виникли із спору щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, та регулюються ст.ст. 360, 526, 544 ЦК України.

Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 цієї статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог Ї відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги Ї регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Судами встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_4 і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Втім, відповідач заперечує проти покладення на нього обов`язку з оплати комунальних послуг порівну із позивачем, оскільки його фактичне місце проживання відрізняється від адреси належного йому на праві власності майна, та виключно позивач користується комунальними послугами, які обліковуються відповідними приладами (лічильниками).

Як встановлено судом на підставі наданих доказів, вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні.

Питання розподілу особових рахунків є наслідком вирішення питання щодо встановлення порядку користування житловим будинком між співвласниками.

Сторони не вирішили між собою спір з питання поділу майна, що у спільній частковій власності, за наявності якого (тобто поділу) було можливо розділення особових рахунків та здійснення оплати житлово-комунальних послуг у відповідності до показників встановлених лічильників, тоді як дійшли згоди щодо необхідності розподілу особових рахунків та справа про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою розглядалася судом (справа 2-34/11).

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Заперечуючи проти позову, відповідач наполягав на тому, що його фактичне місце проживання не збігається із адресою належного йому на праві власності майна (1/2 частка), та через поведінку ОСОБА_6 , яку не влаштовували запропоновані судовим експертом варіанти поділу, у 2011 році (коли справа розглядалася судом) не вдалося розділити особові рахунки, що унеможливило укладення окремих договорів та здійснення кожним із співвласників окремо оплати за комунальні послуги у відповідності до показників встановлених лічильників.

Зазначене не спростовано позивачем.

Щодо стосується показань свідків, то за ст. 90 КПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Допитані судом свідки не повідомили про обставини, які мають значення для справи. Їх показання зведені до перерахування випадків, коли вони бачили відповідача особисто або разом із дружиною ( ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , або на шляху до вказаного будинку.

Надані суду акти про місце проживання ОСОБА_1 є суперечливими, кожна із сторін намагалася довести правдивість зазначеної в них інформації, втім, вказана суперечливість за судового розгляду не усунена. Джерела отримання доказів вичерпані.

Окрім того, доведення обставини фактичного проживання відповідача за певною адресою не становить обсяг предмету доказування в даній справі, оскільки в силу ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладений на його власника.

Що стосується посилання відповідача на те, що споживач в силу ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг, то вказані посилання не є слушними, оскільки не підтверджені документально договорами.

Задовольняючи позов частково, суд керується ст. 3 ЦК України, а також тим, що стаття 13 ЦК України визначає межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4 ст. 13 ЦК України).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; частиною другою статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Законодавець оперує категорією моральності в юридичних конструкціях цивільно-правових норм. Моральні засади визначають принцип і межі поведінки суб`єкта цивільного права; звернення до них необхідне тоді, коли на це є пряма вказівка закону, зокрема, як у згаданих вище статтях ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного обґрунтування, враховуючи, що через поведінку ОСОБА_6 , яку не влаштовували запропоновані судовим експертом варіанти поділу у 2011 році (коли справа розглядалася судом), не вдалося розділити особові рахунки, що унеможливило укладення окремих договорів та здійснення кожним із співвласників окремо оплати за комунальні послуги у відповідності до показників встановлених лічильників, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 16 ЦК України, розцінює дії позивача, який фактично користується комунальними послугами, втім, оплати за їх споживання просить поділити навпіл із відповідачем, який фактично їх не споживає, як зловживання правом в інших формах, а також такими, що вчинені без додержання моральних засад суспільства, тобто системи усталених поглядів, яка склалася у суспільстві на основі уявлень людей про добро, людяність, гідність, совість, справедливість тощо.

З огляду на вищенаведене, для суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , та визнаних відповідачем, як таких, що ним споживалися:

-за спожитий природний газ за період з 21.02.2017 р. по 20.02.2020 р. в розмірі 2 557 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 14 коп.,

-за спожиту електричну енергію за період з лютого 2017 р. по 30.04.2019 р. в розмірі 217 (двісті) грн. 81 коп., усього 2 774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 206, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, ч. 1 ст. 267, ст. 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , де треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення коштів на утримання майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) кошти, сплачені за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 :

за спожитий природний газ за період з 21.02.2017 р. по 20.02.2020 р. в розмірі 2 557 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 14 коп.,

за спожиту електричну енергію за період з лютого 2017 р. по 30.04.2019 р. в розмірі 217 (двісті) грн. 81 коп., усього 2 774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.

Дата складення повного судового рішення 29 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї