ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/243/21 Справа № 214/1306/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 214/1306/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.В.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», яка є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2020 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повної ухвали суду в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2016 року в обґрунтування якої зазначено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року, з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитними договорами у розмірі 83963,61 доларів США. На підставі зазначеного рішення суду, 25.04.2016 року цим же судом був виданий виконавчий лист 214/1306/15-ц, який на теперішній час знаходиться на виконанні у Саксаганському ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області.

Разом з тим заявник зазначає, що на теперішній час на розгляді у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться справа №214/7377/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом спору в іншій справі, спосіб звернення на яку прямо передбачений договором іпотеки. Згідно договору наступної іпотеки №014/03-03/05/752/1 від 13.09.2007 року вказана нежитлова будівля є предметом іпотеки.

Таким чином, іпотекодержателем було визначено та обрано спосіб захисту своїх прав - шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а проведення торгів та у подальшому випадку задоволення позову, унеможливить виконання судового рішення у справі про звернення стягнення та ускладнить виконання рішення в межах виконавчого провадження № 58689773 про стягнення заборгованості.

На підставі наведеного вище ОСОБА_1 , уточнивши заяву про відстрочення виконання рішення, просив суд відстрочити виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитними договорами в сумі 83963,61 доларів США, яке здійснюється в межах виконавчого провадження ВП № 58689773, до ухвалення остаточного рішення по справі №214/7377/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду задоволено.

Відстрочено виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», заборгованості за кредитними договорами в сумі 83963,61 доларів США, яке здійснюється в межах виконавчого провадження ВП №58689773, до ухвалення остаточного рішення по справі №214/7377/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», яка є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду посилаючись на те, що заявником не зазначено обставин, які ускладнюють виконання рішення суду від 16 лютого 2016 року або роблять його виконання неможливим. Зауважує на тому, що при відстроченні виконання рішення суду суд першої інстанції врахував лише інтереси заявника та дійшов помилкового висновку про те, що одночасна наявність справ про стягнення грошових коштів за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, унеможливлюють належне виконання рішення саме про стягнення заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Від представника ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» та ОСОБА_1 надійшли заяви про відкладення судового засідання, при цьому заява ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» обґрунтована зайнятістю представника товариства в іншому судовому засіданні, а заява ОСОБА_1 обґрунтована неможливістю прийняти участь у удовому засіданні у зв`язку із зайнятістю його представника, які колегією суддів залишені без задоволення з наступних підстав.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Враховуючи наведене вище та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, доводи ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» про неможливість участі представника ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» в судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу враховуючи повторність подання зави про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, які були подані 22.12.2020 року та 01.02.2021 року. Отже, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Крім того, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який також двічі, а саме 22.12.2020 року та 01.02.2021 року, подавав суду апеляційної інстанції заяви про відкладення розгляду справи без належного підтвердження обставин щодо зайнятості його представника в іншому судовому засіданні.

Згідно із ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у Постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на відкладення судового засідання, призначеного на 23 грудня 2020 року, саме за заявами сторін по справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» та ОСОБА_1 , які повторно не з`явилися у судове засідання й поважних причин, які перешкоджають їмз`явитись до суду, а також доказів на підтвердження таких обставин, суду не надали.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута заборгованість в сумі 83 963,61 долара США, яка складається із заборгованості по кредитному договору № 014/03-03/1858 в сумі 20 226,75 доларів США з яких 10 411,37 доларів США - заборгованості по кредиту; 4512,24 долари США - заборгованості по відсоткам; 3919,60 доларів США - пеня за порушення строків повернення кредиту; 1383,54 долари США - пеня за порушення строків сплати процентів. По кредитному договору № 014/03-03/2285 в сумі 19 965,54 доларів США, з яких 10 199,74 доларів США - заборгованості по кредиту; 4513,80 долари США- заборгованості по відсоткам; 3 841,45 долар США - пеня за порушення строків повернення кредиту; 1 410,55 доларів США - пеня за порушення строків сплати процентів. По кредитному договору № 014/03-03/2423 в сумі 43 771,32 долар США, з яких 22 119,41 доларів США - заборгованості по кредиту; 10 315,06 доларів США- заборгованості по відсоткам; 8 193,03 долари США - пеня за порушення строків повернення кредиту; 3 143,82 долари США - пеня за порушення строків сплати процентів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 3654 грн.

На підставі зазначеного рішення суду, 25.04.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист 214/1306/15-ц, який на теперішній час знаходиться на виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2018 року у вказаному виконавчому листі було замінено стягувача в особі Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

Звертаючись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1 посилався на те, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу перебуває цивільна справа № 214/7377/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки від 13.09.2007 року, а саме комплекс нежитлових будівель, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, у рамках здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 214/1306/15-ц, виданого 25.04.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, було призначено торги з приводу продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом договору наступної іпотеки №014/03-03/05/752/1 від 13.09.2007 року, у зв`язку з чим заявник вважає, що іпотекодержателем було визначено та обрано спосіб захисту своїх прав - шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а проведення торгів, та у подальшому у випадку задоволення позову, унеможливить виконання судового рішення у справі про звернення стягнення та ускладнить виконання рішення в межах виконавчого провадження № 58689773 про стягнення заборгованості.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення реалізації зазначеного нерухомого майна у рамках здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 214/1306/15-ц ускладнить, та навіть зробить неможливим виконання рішення суду по цивільній справі № 214/7377/17 у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є комплекс нежитлових будівель, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по реалізації якого і планується проведення торгів ДП «Сетам».

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов`язковими до виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012). В

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", N 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

За приписами статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Законодавство України не містить вичерпного переліку обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, на підставі яких суд може прийняти рішення про надання розстрочки.

Тобто перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку розстрочки (відстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

З аналізу наведених норм слідує, що відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Звертаючись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення позивач посилалась на те, що іпотекодержателем було визначено та обрано спосіб захисту своїх прав - шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а проведення торгів та у подальшому випадку задоволення позову, унеможливить виконання судового рішення у справі про звернення стягнення та ускладнить виконання рішення в межах виконавчого провадження № 58689773 про стягнення заборгованості.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, 14.12.2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернуся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/03-03/5/752 від 13.09.2007 року у сумі 211504,75 доларів США - тіла кредиту та процентів, та 1267879 грн. 61 коп. - пені за тілом кредиту та процентами, звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором наступної іпотеки № 014/03-03/05/752/1 від 13.09.2007 року, посвідченого нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 9641, а саме: окремо розташовану двоповерхову нежитлову будівлю, загальною площею 1379,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності відповідачеві, шляхом проведення електронних прилюдних торгів.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року вище зазначений позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором наступної іпотеки від 13.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №9641, а саме: комплекс нежитлових будівель, який складається з нежитлової будівлі літ. А-2, загальною площею - 1379,4 кв.м.; нежитлової будівлі літ. Б-1, загальною площею - 103,1 кв.м.; навісу літ. В, загальною площею - 31,0 кв.м., з врахуванням всіх реконструкцій, добудов, надбудов та/або самочинного будівництва (у тому числі, але не виключно, споруджених нових будівель, споруд тощо), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості останнього перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» за Кредитним договором № 014/03-03/5/752 від 13.09.2007 року у розмірі 194406,43 доларів США, з яких: 136731,49 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 57674,94 доларів США - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, шляхом проведення прилюдних торгів по ціні предмета іпотеки, що визначатиметься при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 грн., а також витрати з оплати комісійної судово-економічної експертизи у розмірі 38000 грн.

Вказане рішення суду оскаржено відповідачем по справі, тобто не набрало законної сили.

Отже, зазначені у заяві ОСОБА_1 обставини, в розумінні ст. 435 ЦПК України, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 рокуабо роблять його неможливим, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

При цьому посилання заявника на те, що виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року унеможливить виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року, не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили та виконання вказаного рішення проводиться в межах виконавчого провадження № 58689773 про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку колегії суддів, заявник не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами свої вимоги щодо відстрочки виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не зазначено обставин, які ускладнюють виконання рішення суду від 16 лютого 2016 року або роблять його виконання неможливим, що при відстроченні виконання рішення суду суд першої інстанції врахував лише інтереси заявника та дійшов помилкового висновку про те, що що одночасна наявність справ про стягнення грошових коштів за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, унеможливлюють належне виконання рішення саме про стягнення заборгованості, колегія суддів вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Отже, з урахуванням наведеного вище ухвала суду не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт», яка є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2102 грн. (том 1 а.с.248).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», яка є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», - задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», заборгованості за кредитними договорами в сумі 83963,61 доларів США, яке здійснюється в межах виконавчого провадження ВП № 58689773.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», яка є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», 2102 (дві тисячі сто дві) грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: