Справа № 758/7151/17
Провадження № 6/758/269/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшло подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що у Подільському районі м.Києва.

Дане подання мотивоване тим, що на виконанні у Подільському РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 55753540, відкрите на підставі виконавчого листа № 758/7151/17 від 27.12.2017, який видано Подільським районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 20.10.2017 р., яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) (але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з 29.05.2017 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. 12.03.2019 головним державним виконавцем Кравцовою О.С. проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 складає 64861,19 грн. 28.03.2019 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , квартира проте на неодноразові дзвінки у двері ніхто не відчинив, про що складено акт. За період з 01.04.2019 по 11.04.2019 в межах виконавчого провадження державним виконавцем отримано відповідь з БТІ м. Києва, відповідно до якої за боржником ОСОБА_2 зареєстровано ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 16.04.2019 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , проте двері ніхто не відчинив. Не встановлена особа, яка знаходилась у квартирі повідомила, що боржник ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, про що складено акт державного виконавця. 23.04.2019 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , проте двері ніхто не відчинив. Станом на 25.04.2019 рішення суду боржником не виконується, заборгованість зі сплати аліментів не погашається. Таким чином, оскільки боржником не виконується рішення Подільського районного суду м. Києва № 758/7151/17 від 27.12.2017, який видано Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) в самостійному порядку, доцільним, на думку, заявника є примусове проникнення до належного боржникові житла.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 20.05.2019 р. матеріали вищевказаного подання були передані для розгляду судді Корніловій Ж.О.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 11.11.2020 р. матеріали вищевказаного подання передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

На підставі ст.439 ч.2 ЦПК України розгляд подання вказаної категорії відбувається без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив. При цьому в поданні зазначає про те, що направити поштою копію судового рішення за результатами розгляду справи.

Дослідивши матеріали подання, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Подільському РВДВС знаходиться виконавче провадження № 55753540, відкритого на підставі виконавчого листа № 758/7151/17 від 27.12.2017, що виданий Подільським районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 20.10.2017 р., яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) (але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з 29.05.2017 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

20.02.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55753540.

Відповідно до повідомлення КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-4082 (И-2019) від 14.03.2019 р. встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 .

28.03.2019, 16.04.2019 та 23.04.2019 р. державним виконавцем було здійснено виходи за місцем проживання боржника ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , про що складено відповідні акти.

Як вбачається з даних актів, потрапити до квартири для проведення її опису не вдалося, у зв`язку з відсутністю боржника, що стало підставою для звернення до суду із поданням про надання дозволу про примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень ст.439 ч.1 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (пункт 4 частини 3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла, а саме житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Вказані міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пунктом 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Пунктом 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статтею 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження повідомлення боржника ОСОБА_2 щодо вчинення державним виконавцем дій по виконанню рішення суду, отримання останнім вимоги державного виконавця та того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. На цьому наголосив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.03.2020 р. по справі № 757/41727/19-ц, зазначивши про те, що проникнення у житло чи іншого володіння боржника має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

З огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного подання з підстав його передчасності. Так, судом встановлено, що боржнику ОСОБА_2 відомо про наявність судового рішення та перебування його на примусовому виконанні у органах державної виконавчої служби. Разом з тим, доказів, які б свідчили про необхідність застосування крайнього заходу, такого як надання дозволу на проникнення до житла, судом здобуто не було. Як встановлено із матеріалів справи ОСОБА_2 є співвласником 1/4 частини квартири, дозвіл на примусове входження до якої, просить надати державний виконавець. Співвласником іншої частини є інші члени сім`ї, які не є боржниками за даним виконавчим провадженням.

При цьому суд враховує, що державний виконавець в судове засідання не з`явився, своє подання на теперішній час не підтримав, що дає підстави вважати, що за час перебування справи в провадженні у попереднього головуючого - судді Корніловій Ж.О. (півтора року) дане подання втратило процесуальну актуальність для державного виконавця.

Виходячи з викладеного вище, беручи до уваги імперативну норму про участь в розгляді даного подання державного (приватного) виконавця, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення вищевказаного подання відсутні.

На підставі викладеного, п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 439 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (стягувач: ОСОБА_1 ) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 02.02.2021 р.

СуддяН. М. Ларіонова