Провадження №2/592/149/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Горбач О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований з 2001 року, але не проживає більше 10 років його колишній зять ОСОБА_2 . Останній у будинку не мешкає, однак надавачі комунальних послуг в своїх розрахунках (квитанціях) зазначають кількість мешканців - 7 осіб, та нараховують відповідні платежі, які позивач сплачує самостійно. Також, у зв`язку з реєстрацією ОСОБА_2 у його будинку, він почав отримувати листи АТ «ПриватБанк» про те, що на його майно у зв`язку з кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 може бути застосовано стягнення. У зв`язку з цим просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати просить залишити за собою.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 29.08.2012,- ОСОБА_3 на праві приватної власності належить два житлових будинка під літ. «А-1», «М-1» з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49-50).

З довідки, наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради №14.03-08/136663 від 23.12.202, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.39).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2017, - між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, зареєстрований 06.10.2001 Сумським міським відділом РАГС Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №1256 (а.с.35-36).

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України, - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до положень статті 16 ЦК України,- особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначив, що він є власником будинку, у якому зареєстрований відповідач, однак більше 10 років відповідач по місцю реєстрації не проживає, тому через формальну реєстрацію відповідача в його будинку, порушуються його законні права на користування та розпорядження власним будинком.

На підтвердження факту не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем надано акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.11.2020, підписаний ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з акту вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з 2014 по даний час (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 не був членом сім`ї власника житла - позивача, оскільки згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, - до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, а відповідач ОСОБА_2 був чоловіком дочки позивача, тому не був членом його сім`ї до розірвання шлюбу в 2017 році.

Матеріалами справи підтверджується, що права позивача, як власника будинку порушуються відповідачем, який у будинку ОСОБА_1 фактично не проживає, однак має у ньому зареєстроване місце проживання, що є перешкодою для позивача у здійсненні повноважень власника.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування.

Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19.

Суд вважає, що реєстрація відповідача у будинку, який належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.

Оскільки ОСОБА_2 більше 7 років не проживає без поважних причин за адресою реєстрації, то суд вважає можливим визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 76 - 81, 82, 89, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. 64 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв