Провадження № 2/522/3745/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив зобов`язати АТ «Ощадбанк» вчинити дії з встановлення відповідно до вимог чинного законодавства України пандусу або підйомника для доступу маломобільних груп населення/інвалідів до приміщення відділення банку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Стягнути з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

14 серпня 2020 року від представника АТ «Ощадбанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та такими, що викладені без посилання на належні, допустимі, достовірні та достатні докази, а тому не підлягають задоволенню.

Протокольною ухвалою суду від 02 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

16 березня 2021 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення.

19 жовтня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

20 жовтня 2021 року в судовому засіданні суд ухвалив залучити додаткові пояснення та клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

10 листопада 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 23 листопада 2021 року представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі, оскільки позивач є інвалідом 2 групи, а відтак відсутність пандусу або підйомника для доступу до приміщення відділення банку перешкоджає у її реалізації прав у доступі до приміщення та користування послуг банку. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що ОСОБА_1 не є клієнтом банку, жодного разу не зверталась до відділення, згідно реєстрації місця проживання позивача знаходиться відділення банку за адресою АДРЕСА_2 , яке обладнане пандусом для безбар`єрного доступу.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №718122, виданою 13.11.2019 року безстроково (а.с.10).

Позивач вказує, що є інвалідом 2-ї групи у зв`язку із вадами опорно-рухового апарату та пересувається із ускладненнями, тобто, вона є людиною з обмеженими фізичними можливостями.

Суд критично ставиться до твердження позивача, що вона не може користуватись послугами відділення банку як людина з обмеженими фізичними можливостями, оскільки дослідивши довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №718122, виданою 13.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи у зв`язку із вадами опорно-рухового апарату, проте з матеріалів справи та наданих позивачем доказів не вбачається, що Позивач обмежений у пересуванні.

Також, слід зазначити, що позивачем не додано до позовної заяви докази, які саме вади опорно-рухового апарату у неї присутні, що унеможливлює перевірити твердження позивача щодо її обмеження в фізичних можливостях.

Так, позивач зазначає, що у неї неодноразово виникала потреба користуватись послугами відділення Акціонерного товариства «Ощадбанк», що знаходиться в м. Одесі по пров. Місячному 4, але кожного разу вона стикається з тим, що їй як людині з обмеженими фізичними можливостями, не створені умови для доступу до відділення банківської установи, а саме - відсутній пандус, спеціальний підйомник чи інші засоби доступності для людей з порушеннями опорно-рухового апарату.

Задля фіксації порушення закону та своїх прав, задля сприяння та допомоги у припиненні цих порушень позивач звернулась до громадської організації ГО «Одеське обласне об`єднання працездатних інвалідів «Добробут І».

У результаті вказаною громадською організацією було створено комісію для перевірки наявності та стану безбар`єрного доступу для позивача, як інваліда, до вказаного приміщення. Комісією було складено Акт перевірки від 09.06.2020 року, за яким встановлено відсутність безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю до приміщення банку, та порушення вітчизняних та міжнародних норм права.

З Акту перевірки від 09.06.2020 року, який було складено та підписано членами Комісії у складі представника ГО «Одеське обласне об`єднання працездатних інваліді «Добробут І» - Романюком Василем Івановичем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається, що перевіривши наявність безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю до закладу за адресою: АДРЕСА_1 , що належить/використовується відділенням АТ «Ощадбанк», встановлено відсутність безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю (а.с.14).

Як зазначає представник відповідача, зазначеним приміщенням де знаходиться відділення банку, яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Місячний 4 Відповідач користується на підставі договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між Департаментом комунальної власності та Банком та посвідченого 24.01.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. за реєстровим № 165 (у новій редакції).

А відтак, суд не може розцінювати, наданий позивачем Акт перевірки від 09.06.2020 року, як належний доказ у справі, оскільки перевірка наявності безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю до закладу за адресою: м. Одеса, пров. Місячний 4, у результаті якої він складений, проводилася без залучення представників Акціонерного товариства «Ощадбанк» як орендарів приміщення чи представників Департаменту комунальної власності, як власників зазначеного нерухомого майна.

Крім того, суд приймає до уваги, що поруч з зазначеним відділенням банку знаходиться інше відділення АТ «Ощадбанк» за адресою: м.Одеса, вул.Сегедська, 16 обладнане спеціальним обладнанням для безбарєрного доступу до нього людини з обмеженими фізичними можливостями (а.с.41).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на положення ДБН В.2.2- 40:2018 норми яких поширюються на проектування, будівництво нових та реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення існуючих житлових будинків та громадських будівель і споруд.

ДБН В.2.2-40:2018 затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №327 від 30 листопада 2018 року, та опубліковано 29.12.2018 року в Інформаційному бюлетені Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №12/2018.

ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд» є обов`язковим для застосування усіма юридичними та фізичними особами на території України, окрім будівництва індивідуальних житлових будинків.

Ці норми поширюються на проектування, будівництво нових та реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення існуючих житлових будинків та громадських будівель і споруд, а також на розумне їх пристосування з урахуванням потреб маломобільних груп населення (далі по тексту МГН).

Норми ДБН В.2.2-40:2018 забезпечують рівні права на використання житлових будинків і громадських будівель та споруд різними верствами населення, в тому числі МГН. У них наведені всі необхідні технічні характеристики влаштування елементів безбар`єрності, а також конкретні візуальні приклади, як це має бути реалізовано.

Відповідно до п. 4.1 ДБН В.2.2-40:2018 при проектуванні, будівництві нових та реконструкції, реставрації, капітальному ремонті та переоснащенні існуючих житлових та громадських будівель і споруд обов`язковим є забезпечення у повному обсязі вимог доступності, зручності, інформативності і безпеки. У разі якщо в існуючих житлових та громадських будівлях і спорудах неможливо у повному обсязі забезпечити вимоги доступності, зручності, інформативності і безпеки для потреб осіб з інвалідністю, з урахуванням думки громадських об`єднань осіб з інвалідністю здійснюється їх розумне пристосування.

Згідно п. 4.2 ДБН В.2.2-40:2018 доступність для МГН повинна забезпечуватися:

-фізичною можливістю і зручністю потрапляння та пересування об`єктом, прилеглою територією, отриманням послуг;

-фізичною безпекою при потраплянні на об`єкт та пересуванні в ньому , прилеглою територією, отриманням послуг;

-можливістю вільного отримання інформації про об`єкт та послуги, що надаються; вільної навігації (орієнтування) по об`єкту та прилеглою територією.

Відповідно до п. 6.1.1 ДБН В.2.2-40:2018 усі приміщення в будинку повинні бути доступними для МГН на рівні з іншими особами. При розміщенні приміщень по висоті будинку, крім сходів, необхідно передбачати пандуси, ліфти згідно з вимогами ДСТУ ЕИ 81-70, піднімальні 23.11.2018 платформи, вертикальні підйомники згідно з вимогами ДСТУ ІБО 9386-1, ДСТУ ІБО 9386-2 або інші пристрої для переміщення

Згідно п. 6.3.3.1 ДБН В.2.2-40:2018 будівлі та споруди слід обладнувати пасажирськими ліфтами та підйомниками (нахиленими або вертикальними піднімальними платформами тощо) у випадку розміщення приміщень на поверхах вище або нижче поверху основного входу до будівлі (першого поверху) згідно з вимогами ДСТУ ІБО 4190- 6, ДСТУ ІБО 9386-1, ДСТУ ІБО 9386-2, ДСТУ ЕИ 81-70, ДСТУ ?N81-71, НПАОП 0.00- 1.02. Вибір способу підйому осіб з інвалідністю і 23.11.2018 можливість дублювання цих способів підйому встановлюються у завданні на проектування.

Крім того, Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у 26-й статті стверджує, що органи державної влади і управління, підприємства (об`єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання) зобов`язані створювати умови для безперешкодного доступу інвалідів до жилих, громадських і виробничих будинків, споруд, громадського транспорту, для вільного пересування в населених пунктах. Закон вимагає однозначно забезпечення умов доступності при проектуванні, будівництві і реконструкції будинків і споруд.

З відзиву наданого відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 раніше не зверталась до АТ «Ощадбанк» з жодними претензіями, зауваженнями або пропозиціями відносно предмету позову.

Таким чином, позивачка не скористалась своїм правом на звернення до Відповідача та не отримала жодної відповіді.

Жодних належних доказів бездіяльності Відповідача, які б в свою чергу підтвердили факт неналежного утримання будинкової та прибудинкової території відділення АТ «Ощадбанк» за адресою АДРЕСА_1 , та відповідно порушення прав Позивачки, суду не надано.

При цьому, суд приймає до уваги, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та неподалік від її місця мешкання знаходиться відділення АТ «Ощадбанк» за адресою: м.Одеса, площа Грецька, 3/4 обладнане спеціальним обладнанням для безбарєрного доступу до нього людини з обмеженими фізичними можливостями (а.с.42).

Отже позивачка не позбавлена можливості користуватись послугами АТ «Ощадбанк».

Слід зазначити, що 22 грудня 2018 року Національним банком України було прийнято постанову № 149, якою зобов`язано забезпечити відповідність приміщень у яких здійснюється обслуговування клієнтів, вимогам глави 28 розділу IV Положення про ліцензування банків щодо забезпечення доступу маломобільних груп населення до послуг, що надаються банками, та затверджено відповідний графік на підставі якого до 01 січня 2021 року банки зобов`язані забезпечити повну відповідність таким вимогам Положення не менше 50% приміщень, розташованих у місті Києві, обласних центрах і в містах із кількістю мешканців більше 300 000 осіб. В подальшому Національним банком відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.12.2020 року № 164 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» внесені зміни до постанови № 149 від 22.12.2018 року, якими відтерміновано строки приведення банківських приміщень у відповідність вимогам глави 28 розділу IV Положення про ліцензування банків щодо забезпечення доступу маломобільних груп населення до послуг, що надаються банками, згідно яких зокрема: до 01 липня 2022 року банки зобов`язані забезпечити повну відповідність таким вимогам Положення не не менше 50% приміщень, розташованих у місті Києві, обласних центрах і в містах із кількістю мешканців більше 300 000 осіб.

У зв`язку з тим, що ТВБВ № 10015/0565 розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Місячний 4 здійснює обслуговування виключно фізичних осіб та спеціалізується на прийомі платежів і ведені рахунків, проведення робіт в межах виконання постанови Правління Національного банку України від 22.12.2018 року № 149, з змінами, внесеними постановою Правління Національного банку України від 21.12.2021 № 164, щодо пристосування приміщення зазначеного відділення до вимог ДБН В2.2.-40:2018 відтерміновано Банком на 2 квартал 2022 року, що підтверджується копією плану виконання будівельних робіт в установах банку щодо приведення їх у відповідність до ДБН В2.2.-40:2018 «Інклюзивність будівель та споруд» по філії Одеське обласне управління на 2020-2022 роки.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини та норми законодавства, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту протиправних дій відповідача як заподіювача шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Позивач, посилаючись на порушення її прав відповідачем, просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими не правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Однак, позивачем не доведено ані наявності незаконних рішень, дій чи бездіяльності, ані заподіяння йому моральних страждань, ані причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) заподіювача шкоди та самою завданою шкодою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 30 листопада 2021 року.

Суддя Чернявська Л.М.