РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю: представника позивача Бойчук К.М.

відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Жуковського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування коштів,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2020 року представник позивача, який діє від імені особи ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування коштів.

В обґрунтування позову зазначає, що 26 лютого 2020 року відбулось ДТП за участю автомобіля «КАМАЗ 5511» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . На вимогу ОСОБА_1 , як гарантію ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 одну тисячу доларів США та отримав від нього розписку від 26.02.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язувався повернути ці кошти за мінусом франшизи в розмірі 2000 грн. В подальшому AT «СК Країна» повідомила на заяву ОСОБА_2 , що за фактом пошкодження автомобіля «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 26.02.2020 року страховик виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 18700.00 гривень. Також вказали, що страховик та потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб страхового відшкодування. В зв`язку з цим позивач звернувся до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів, однак кошти йому не повернуті, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, суду пояснив, що відповідальність позивача була застрахована. Вважає неналежним доказом звіт про оцінку пошкодженого автомобіля від 05.06.2020 року, як такий що не відповідає вимогам закону. Вказав, що звіт виконаний лише після того, як адвокат позивача звернуся з письмовою заявою до відповідача про повернення коштів. Просив позов задовільнити та стягнути з відповідача судові витрати. Повідомив суд, що додатковий розрахунок витрат на правову допомогу адвокатом буде поданий у відповідності до вимог закону.

Відповідач, представник відповідача позивні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. Підтримали відзив на позовну заяву, де зазначили, що ОСОБА_2 водій «КАМАЗА 5511» свою вину визнав на місці. На підтвердження цього як гарантію ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 одну тисячу доларів США, останній написав розписку від 26.02.2020 р. Додаткові виплати на ремонт автомобіля мала сплатити страхова компанія на підставі складеного євро протоколу. 19.03.2020 року Відповідач отримав від страхової компанії 18700 гривень. Однак, понесенні витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 склали 48803.33 гривні, про що свідчить квитанція до прибуткового ордеру від 17.06.2020 року та Звіт №616Е від 05.06.2020 року про вартість відновлюваного ремонту. Тому кошти отриманні ОСОБА_1 від ОСОБА_2 не можна вважати в розумінні ст. 1212 ЦК України як безпідставно набутими. Також просили суд стягнути з Позивача витрати на професійну правничу допомогу згідно договору та розрахунку долученого до відзиву на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У судовому засіданні сторони визнали, що 26.02.2020 року внаслідок ДТП за участю автомобіля «КАМАЗ 5511» д.н.з. НОМЕР_3 (власник ОСОБА_3 ), під керуванням ОСОБА_2 було пошкоджено припаркований автомобіль «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

В цей день ОСОБА_1 написав розписку про те, що отримав від ОСОБА_2 , 1000 (одну тисячу доларів США), як гарантію оплати ремонту автомобіля «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП з автомобілем «КАМАЗ 5511» д.н.з. НОМЕР_3 , страховою компанією «Країна». Забовязався повернути кошти після оплати ремонту, за мінусом франшизи.- 2000 гривеь. Розписка складена в присутності двох свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Протокол про порушення водієм ПДР внаслідок вказаної вище ДТП працівники поліції не складали.

На час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 , була застрахована відповідно до поліса №АМ/8879626, укладеного зі Страхова компанія «Країна», строк дії поліса з 03.05.2019 р. до 02.05.2020 р. з лімітом відповідальності страховка 200 000,00 грн. - за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 100 000,00 грн. - за шкоду заподіяну майну.

27.02.2020 року за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Страховою компанією «Країна» складений євро протокол та зроблено огляд пошкодженого транспортного засобу.

За фактом пошкодженого транспортного засобу марки «BMW Х5» державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 26.02.2020 року, за участі забезпечуваного в АТ «СК «Країна» за Полісом №АМ/8879626 від 03.05.2019 року транспортного засобу «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , була проведена виплата страхового відшкодування №5389/20 від 02.03.2020 року власнику автомобіля «BMW Х5» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 в розмірі 18700.00 гривень.

На запит адвоката Бойчука К.М., Страхова компанія «Країна» листом №7581/20 від 08 травня 2020 року повідомила, що відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК «Країна» 19 березня 2020 року було здійснено виплату страхового відшкодування в повному узгодженому розмірі (сторони досягли згоди про розмір та спосіб) страхового відшкодування без проведення експертизи.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку ) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), останній регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Згідно з частинами другою та п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_4 на момент ДТП - 26.02.2019 року була застрахована і, відповідачем суду не подано доказів того що страховик не вчиняв дій передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розмір матеріальної шкоди не виходить за межі ліміту полісу № АМ/8879626 укладеного зі Страхова компанія «Країна» та враховуючи положення чинного законодавства України про страхування та цивільного законодавства України, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у рішенні від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, суд приходить до висновку, що у даному випадку відшкодування майнової шкоди покладено на Страхову компанію «Країна» відповідно до умов договору страхування, згідно якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих на дату ДТП становить 100000.00 гривень

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, складання відповідачем ОСОБА_1 розписки із зобов`язанням повернути кошти після оплати ремонту транспортного засобу, отримані як гарантія оплати ремонту автомобіля «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 , підлягають поверненню позивачу, оскільки обов`язок відшкодувати шкоду в межах страхового страхової суми зазначеної в страховому полюсі покладено на страховика. І лише у разі недостатності страхової суми, особа яка завдала шкоду зобов`язана сплатити потерпілому різницю між розміром завданої шкоди.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтуованими, та такими що підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Як вбачається із позовної заяви про подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 840, 80 грн., позовні вимоги задоволено повністю, тому судовий збір підягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Крім того, згідно квитанції до прибуткового касавого ордера 07/1 від 17.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 на користь адвоката було здійснено виплату в розмірі 5500 гривень, підстава виплати договорі про надання правової домпомоги від 19.04.2020 року. Тому суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу також підлягають стягненню з відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування коштів задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 26152 (двадцять шість тисяч сто п`ятдесят дві ) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на сплату судового збору 840 гривень 80 копійок та витрати понесені на оплату правової допомоги 5500 (п`ять тисяч п`ятсот ) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , іден. код. НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 . ідент. код. НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2021 року.

Суддя С.П.Харечко