Ухвала

03 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 2-76/10

провадження № 61-1757ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 грудня 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за воду та стоки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2010 року у задоволенні позовних вимог КП «Компанія «Вода Донбасу» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за воду та стоки за період з 01 січня 2000 року до 01 листопада 2009 року у розмірі 674,42 грн відмовлено.

Рішення набрало законної сили 25 лютого 2010 року.

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про ухвалення додаткового рішення про порядок виконання рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2010 року по цивільній справі № 2-76/10.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

28 січня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 грудня 2020 року в зазначеній справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Відсутність передбаченого процесуальним законом права на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення унеможливлює відкриття касаційного провадження на постанову суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 грудня 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за воду та стоки - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко