ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором надання фінансової допомоги, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 753/23174/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором надання фінансової допомоги.

Одночасно з позовом, позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2 у розмірі 50,0061 % статутного капіталу ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС», яка становить 899 610,00 грн. В обгрунтування заяви, позивач посилається на те, що 14.07.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір надання поворотної фінансової допомоги № 14-20, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала у позику грошові кошти у розмірі 500 000, 00 грн. Відповідач в порушення умов договору грошові кошти не повернула, що стало підставою для звернення до суду. У свою чергу відповідач є засновником ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС» з часткою в статутному капіталі у розмірі 50,0061 % яка становить 899 610,00 грн.

Позивача вважає, що такий вид забезпечення позову як заборона суб`єктам реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо належної відповідачу частки в ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС» є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення, та не перешкоджає діяльності господарського товариства і не порушує прав інших осіб його застосуванням.

Суддя, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Положенням ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06.09.2019 по справі № 756/3322/19 суддею вбачається, що накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав в якості забезпечення позову у цивільній справі про стягнення боргу за договором позики, за своїм змістом полягає виключно у обмеженні права особи розпорядитися цією часткою у статутному капіталі (провести її відчуження), проте не позбавляє відповідача права володіння і користування цією часткою, зокрема не перешкоджає використанню у господарській (підприємницькій) діяльності та виконанню зобов`язань з іншими особами чи контрагентами.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку щодо законності та обґрунтованості такого виду забезпечення позову про стягнення боргу за договором позики, як накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав (статутного капіталу) в товаристві з обмеженою відповідальністю.

Тобто, з огляду на правову позицію Верховного Суду з приводу можливості накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав в якості забезпечення позову у цивільній справі про стягнення боргу за договором позики, суд приходить до висновку також про можливість забезпечення судом такого заходу забезпечення позову, як заборону вчиняти певні дії по відношенню до частки відповідача у статутному капіталі.

З відкритого доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 14.07.2021 Господарським судом у справі № 910/10741/21 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС».

З відкритого доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ТОВ «Комплекс Агромарс» () перебуває в процесі провадження у справі про банкрутство. Відповідні дані внесені до реєстру 04.11.2021 на підставі судового рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи від 13 жовтня 2021 року № 910/15043/21, Господарський суд м. Києва. Дата набрання чинності: 13.10.2021.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи визначені Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до положень ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

При таких обставинах немає підстав для задоволення вимог за заявою про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, з огляу на уваги наявність відкритого провадження у справі про банкрутство ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС», одним із учасників якого є відповідач ОСОБА_2 , що в свою чергу передбачає спеціальну процедуру вжиття обмежень для боржника стосовно користування ним належним йому майном, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: