Справа № 456/5287/21
Провадження № 2/456/1413/2021
РІШЕННЯ

іменем України

01 грудня 2021 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.;

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

вимоги позивача про розірвання шлюбу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, буд. 89, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів, дану цивільну справу, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 18.10.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , котрий був зареєстрований 03.10.2001 року Добрянською сільською радою Стрийсього району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 9. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення даної позовної заяви до суду, у розмірі 908 грн., позивач просить покласти на нього та на відповідачку у рівних частинах, тобто по 454 грн. на кожного.

Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає також, що він не примирилася з відповідачкою і надалі має намір проживати окремо від неї. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін на даному етапі немає. Відтак, позивач просить на підставі ст. 110, 112 СК України, позов задовольнити.

Відповідачка у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу не подала. У своїй заяві від 30.11.2021 року за вх. № 23115 про розгляд справи по суті без участі відповідачки остання зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідна на розірвання шлюбу.

Заяви та клопотання учасників справи.

30.11.2021 року позивачем через канцелярію суду із встановленням його особи подано заяву за вх. № 23114 про розгляд справи по суті за його відсутності. У цій заяві позивач також зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі.

30.11.2021 року відповідачкою через канцелярію суду із встановленням її особи подано заяву за вх. № 23115 про розгляд справи по суті за її відсутності. У цій заяві відповідачка також зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідна на розірвання шлюбу.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.10.2021 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки, яка не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 01.12.2021 року о 10.00 год..

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Судом також були задоволені заяви обох сторін про розгляд даної справи за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У своєму рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Так, судом встановлено, щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 03.10.2001 року, котрий був зареєстрований Добрянською сільською радою Стрийсього району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 9.

Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Добрянською сільською радою Стрийського району Львівської області 03.10.2001 року (оригінал міститься у справі, а. с. 6).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий на момент звернення батьком до суду з даною позовною заявою являється неповнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 29.08.2006 року (копія мітиться у справі, а. с. 7).

Судом також встановлено, що сторони протягом тривалого часу не проживають за однією адресою, як і не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивач вважає, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У свою чергу, відповідачка у своїй заяві про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя сторін по справі і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований 03.10.2001 року Добрянською сільською радою Стрийсього району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 9, із залишенням відповідачці після розірвання шлюбу її прізвище « ОСОБА_4 », оскільки про відновлення свого дошлюбного прізвища вона перед судом не клопотала

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн. і підтверджуються дублікатом чека Online Banking ресурсу «Приват24» від 13.10.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача, слід покласти на сторони порівну, тобто по 454 грн. на кожного.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.10.2001 року Добрянською сільською радою Стрийсього району Львівської області, актовий запис за № 9.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судових витрат у справі.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах позовної заяви відсутній.

Дата складення судового рішення: 01 грудня 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин