КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/410/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Одеська міська рада

про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа - Одеська міська рада, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилається на те, що він є рідним сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник зазначає, що у встановлений законом порядок, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, заявник стверджує, що документи, які підтверджують родинні відносини збереглися лише частково, однак у свідоцтві про його народження у графі батько було вказано прізвище його матері - ОСОБА_3 , ім`я та по-батькові - ОСОБА_4 , оскільки його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбу, а коли йому виповнилось три роки батько пішов з сім`ї.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що встановлення факту родинних відносин необхідно ОСОБА_1 для можливості вступити у спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідною заявою.

Крім того, у наданій заяві про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 просив суд призначити у справі посмертну судову генетичну експертизу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 28.09.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеська міська рада про встановлення факту родинних відносин.

Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 28.09.2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Призначено посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Київського районного суду м. Одеси.

11.11.2021 року до Київського районного суду м. Одеси від КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов висновок експерта № 113 від 18.10.2021 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2021 року було поновлено провадження у справі № 947/28921/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеська міська рада про встановлення факту родинних відносин.

У судове засідання 29.11.2021 року заявник - ОСОБА_3 не з`явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заяву про встановлення факту родинних відносин підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Одеської міської ради про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується штампом Одеської міської ради про одержання на супровідному листі та ознайомленням 23.11.2021 року представника Одеської міської ради з матеріалами справи, у судове засідання 29.11.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , який 06 березня 1958 року був усиновлений, та після усиновлення його прізвище, ім`я та по-батькові стало як ОСОБА_5 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , у графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 05 липня 1994 року Іллічівським відділом РАГС м. Одеси (а.с. 14).

При цьому, як вказує заявник, його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбу, тому у свідоцтві про його народження у графі «батько» було зазначено прізвище його матері « ОСОБА_3 » зі слів матері.

Тобто відомості про батька зазначені відповідно до частини 1 статті 135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

20 листопада 1997 року ОСОБА_5 змінив прізвище та по-батькові з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як вказуєзаявник ОСОБА_3 , він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ним - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З письмових пояснень матері заявника - ОСОБА_6 , завірених адвокатом, вбачається, що вона ОСОБА_6 перебувала у цивільному шлюбу з ОСОБА_2 з 1993 року по 1998 року, у 1994 році у них народився спільний син, що свідчить про те, що ОСОБА_2 є кровним батьком ОСОБА_1 .

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_7 , завірених адвокатом, вбачається, що він - ОСОБА_7 був знайомий з ОСОБА_2 з 1991 року, та свідчить про те, що ОСОБА_2 є кровним батьком ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, оскільки батькиОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбу, а у свідоцтві про його народження запис про батька було проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, ОСОБА_3 не може довести ступінь рідства з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим, звернувся до суду з відповідною заявою.

Ст. 293 ЦПК України встановлює, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 Сімейного кодексу України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статі 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Тобто підставою для визнання батьківства є відомості, що засвідчують саме походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Суд зазначає, що за наслідками проведеної у справі на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 року посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, судовим експертом складено висновок від 05.11.2021 року № 113, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , може являтися біологічним батьком громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з ймовірністю 99,99999 %, таким чином батьківство практично доведене.

З огляду на викладене, враховуючи, в першу чергу, зазначений висновок експерта, яким вказано на 99,99999 % ймовірність батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зважаючи на досліджені в судовому засіданні документи, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заява про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеська міська рада про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 16.12.2019 року, орган, що видав - 5112, є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 11796 від 23 вересня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.