Ухвала

24 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 463/9827/20

провадження № 61-18207ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яку подано адвокатом Васечком Юрієм Андрійовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу «Дружба - 3» про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила встановити на її користь земельний сервітут щодо ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1568 га, кадастровий номер :07:007:0001.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено частково.

Вирішено: встановити на користь ОСОБА_1 (сервітуарій) земельний сервітут щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою

АДРЕСА_2 площею 0, 1568 га (кадастровий номер :07:007:0001 відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, а саме: - право проходу та проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявному шляху (дорозі), згідно кадастрового плану земельної ділянки;- право прокладання на свою земельну ділянку (кадастровий номер :07:007:0315) нових ліній електропередач в передбаченому законом порядку при наявності технічної документації та експлуатації наявних ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів; - право прокладати на свою земельну ділянку (кадастровий номер :07:007:0315) водопровід через наявний шлях, згідно кадастрового плану земельної ділянки, право приєднання до наявних мереж водопостачання, які перебувають у власності СК «Дружба-3» в передбаченому законом порядку, відповідно до технічних умов та технічної документації; - земельні сервітути встановлюється відносно земельної ділянки: площею 0,1568 га, кадастровий номер :07:007:0001, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться у власності

СК«Дружба-3» для загального користування (проїзди), яка передана у власність СК «Дружба- 3» на підставі Ухвали Львівської міської ради № 652 від 26 червня 2003 року; - сервітути зберігають чинність у разі переходу до інших осіб права власності, користування чи володіння земельною ділянкою, щодо якої вони встановлені, та/або земельної ділянки Сервітуарія; - встановлення земельних сервітутів не призводить до позбавлення Власника земельної ділянки прав володіння, користування та розпорядження нею; - власник зобов`язується шляхом встановлення земельного сервітуту, забезпечити Сервітуарію (членам його сім`ї, виконавцям послуг, робіт, особам, які відпочивають у Сервітуарія ) можливість проходити та проїжджати на велосипеді або на транспортному засобі по наявному шляху (дорозі) в будь-який час доби та року; - сервітуарій зобов`язується здійснювати речові права на користування чужою річчю (земельний сервітут) на засадах добросовісності та добросусідства;- земельні сервітути, не можуть бути самостійним предметом купівлі-продажу, застави, інших правочинів, та не можуть передаватися будь-яким іншим способом особам, які не є власником земельної ділянки; - земельні сервітути, є речовим правом Сервітуарія, мають абсолютний характер і підлягають захисту від неправомірних дій невизначеного кола осіб, у тому числі і від Власника майна; - користування земельними сервітутами є безоплатним.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут, має право: - вимагати від Сервітуарія дотримання вимог земельного, цивільного і іншого законодавства України стосовно користування земельною ділянкою; - вимагати від Сервітуарія використання земельної ділянки відповідно до цілей встановлення сервітутів.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут зобов`язаний: - не перешкоджати використанню земельною ділянкою в межах встановлених сервітутів.

Сервітуарій має право: - приступати до використання земельної ділянки після державної реєстрації Сервітутів ; - вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної ділянки на яку встановлено земельний сервітут; - користуватися безоплатно та у відповідності з діючим порядком інженерними комунікаціями Власника (володільця) земельної ділянки в порядку передбаченому законом згідно технічних умов та технічної документації.

Сервітуарій зобов`язаний:- не чинити дій, що можуть привести до погіршення якісних характеристик екологічного стану землі.

Сторони зобов`язані дотримуватися правил добросусідства.

Покращення стану земельної ділянки, проведені Сервітуарієм, підлягають відшкодуванню згідно норм цивільного законодавства.

Встановлюється безстроковий земельний сервітут, дію земельного сервітуту може бути припинено за згодою сторін, відмовою від нього Сервітуарію, або в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Перехід права на земельну ділянку (її частину) до іншої особи та / або реорганізація сторони не є підставою для зміни умов та припинення дії встановленого земельного сервітуту.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року апеляційну скаргу СК "Дружба-3" задоволено.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до СК "Дружба-3" про встановлення земельного сервітуту відмовлено.

06 листопада 2021 року адвокат Весечко Ю. А., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, повний текст якої складено 07 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа № 463/9827/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначення у постанові Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Весечко Ю. А. подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подано адвокатом Васечком Юрієм Андрійовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу «Дружба - 3» про встановлення земельного сервітуту.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун