Справа № 159/5813/20
Провадження № 2/159/170/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У листопаді 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, не приймає участі у витратах, пов`язаних з його розвитком та вихованням. Позивач на даний час перебуває у відпустці для догляду за дитиною та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Оскільки витрати, пов`язані з утриманням та забезпеченням нормальних умов для розвитку дитини є значними, а відповідач є здоровим, працездатним, має певні доходи та інших утриманців не має, а відтак спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін.

Стислий виклад заперечень відповідача.

23 грудня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що після того як його дружина відмовилася спільно проживати з ним, він продовжував забезпечувати свою дитину матеріально. Перші 5 місяців регулярно купував найбільш необхідні речі (памперси, вологі серветки та продукти харчування для дружини, оскільки син був на грудному вигодовуванні). З часом, в присутності дружини купував за власні кошти одяг та продукти. Неодноразово робив переказ коштів на картку «ПриватБанк». Більшу частину коштів надавав готівкою особисто дружині. Дружина не давала можливості бачити сина, після його усної домовленості з дружиною та її батьками в присутності працівників поліції про те, що він зможе бачити сина та перебувати з ним будь-коли вже минуло 7 місяців, але нажаль, йому дозволили побачитися з сином близько 12 разів за весь період. Вказує, що він не з власної волі не може брати участь у вихованні дитини.

Крім цього, вказує на те, що є інвалідом ІІ групи, на даний час не працевлаштований та постійного заробітку не має, зареєстрований та перебуває на обліку громадян, які шукають роботу і безробітних у Державній службі зайнятості. За таких обставин, просить позов задовольнити частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утриманні сина в сумі 600 грн.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 11 листопада 2020 року.

Ухвалою судді від 12.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08.12.2020 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході судового розгляду представник позивача позов підтримала повністю з підстав зазначених в позові, прохає його задовольнити.

Відповідач та представник відповідача визнали позов частково, підстави зазначили у відзиві.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Шлюб між сторонами укладено, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07 квітня 2020 року, сторони у справі є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідкою виданою виконавчим комітетом Ковельської міської ради відділ обліку, розвитку, розподілу та приватизації житла про реєстрацію місця проживання особи, підтверджується та обставина, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані по АДРЕСА_1 .

Довідкою виданою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, підтверджується, що ОСОБА_4 знаходиться на об білку в УСЗН та отримує місячну одноразову допомогу при народжені дитини в сумі 860 грн. щомісячно.

Згідно довідки Ковельського міськрайонного центру зайнятості, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як безробітний в Ковельському МРЦЗ та отримує допомогу.

Посвідченням серії НОМЕР_3 від 31.10.2019 року виданим УСЗН м.Ковель та довідкою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи та отримує соціальну допомогу по 2 групі інвалідності.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. на дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Тому, враховуючи вік дитини, стан його здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини, суд вважає необхідним та достатнім визначити до стягнення аліменти в розмірі 1200 гривень на дитину щомісячно.

Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 11 листопада 2020 року.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 31.10.2019 року виданого УСЗН м.Ковель відповідач є інвалідом ІІ групи.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12,76-81,141,258,259,263-265, 273,279,340,430 ЦПК України, ст.ст.7,18, 181,182,184, 191 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 (одній тисячі двісті) грн. 00 коп. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

На підставі ст.430 ч. 1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць в сумі 1200 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: В.О.Лесик