Справа № 373/1058/20
Номер провадження 2/373/65/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 лютого 2021 р. м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ?

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.08.2020 звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 26.04.2017 у розмірі 8 750 доларів США та 3% річних від простроченої суми позики за період з 27.09.2017 по 07.08.2020 у розмірі 752, 00 долара США. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору позики ним було надано відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8 750 доларів США. Про одержання коштів відповідачем власноручно було складено розписку від 26.04.2017. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався повернути позивачу позику до 26.09.2017. Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, грошових коштів не повернула.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.09.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

Відправлена на адресу відповідача поштова кореспонденція повернулася до суду в зв`язку з тим, що відповідач відсутня за адресою реєстрації місця проживання. Судом було направлено повторно поштову кореспонденцію за адресою, вказаною відповідачем у розписці про отримання грошей. Однак, така кореспонденція неодноразово поверталася до суду за закінченням терміну зберігання.

Зважаючи на такі обставини відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про призначення судового засідання в справі.

Після повторної неявки в судове засідання відповідача в зв`язку з тим, що вона не отримала судової повістки, бо вони повернилися до суду за закінченням строку зберігання, було здійснено виклик відповідача шляхом опублікування оголошення на сайті «Судова влада України».

За згодою позивача судом було постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 26 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 8 750 доларів США. Зобов`язувалася повернути позичені кошти позикодавцю через п`ять місяців. Тобто, до 26.09.2017.

У зазначений строк відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, грошові кошти не повернула, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки, який долучено до матеріалів справи та відсутність будь-яких належних і допустимих доказів про погашення відповідачем боргу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, яку викладено у постанові від 04.07.2018 в справі № 14-134цс18 вказавши, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Як вбачається із правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц, за змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.

Суд не вбачає підстав відступати від вищевикладеної правової позиції.

Отже, зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що в наданій позивачем розписці зазначена сума позики - 8 750 доларів США, розписка є дійсною.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 8 750 доларів СШАпідлягають задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується розпискою, визначений розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки та відсутність у відповідача розписки, на підтвердження погашення боргу, свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 8 750 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 27.09.2017 до 07.08.2020 за 1045 календарних днів, як заявляє позивач. Більшого строку нарахування 3% річних суд не встановлює, оскільки такої вимоги заявлено не було.

Тобто, 8 750 х 1045 х 3 : 100 : 365 = 751,54 долар США. За арифметичними правилами заокруглення десяткових дробів до цілого числа така сума складає 752 долари США.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 8 750,00 доларів США основного боргу та 752,00 долара США ? 3 % річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2421 грн 14 коп. За таких обставин така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 524, 533, 625, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, ?

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів боргу за договором позики від 26 квітня 2017 року; 752 (сімсот п`ятдесят два) долара США 00 центів як 3% річних, а також 2 421 (дві тисячі чотириста двадцять одну) грн 14 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт: НОМЕР_3 , видани1 22.07.2004 Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області.

Суддя: О. І. Рева