Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/117/21
Провадження № 2/499/193/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

"01" грудня 2021 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області справу № 499/117/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка по справі звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Провадження у зазначеній справі відкрите 22 березня 2021 року та призначене підготовче судове засідання на 20 квітня 2021 року, сторонам роз`яснено їх права та обов`язки за цим Кодексом, здійснено їх виклик.

У судове засідання 20 квітня 2021 року позивачка не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не навала. Про дату та час судового засідання позивачці було направлено до відома ухвалу про відкриття провадження у справі на поштову адресу зазначену нею в позовній заяві. Проте на адресу суду повернулося поштове відправлення з позначкою адресат відсутній за зазначеною адресою.

Підготовче судове засідання було відкладено на 02 червня 2021 року о 12.30 год.

Про наступну дату та час судового засідання позивачку було повідомлено телефонограмою за номером телефону зазначеному в позовній заяві позивачкою.

В судове засідання 02.06.2021 року позивачка повторно не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотань та заяв про відкладення судового засідання не надавала. Судове засідання відкладено на 13 липня 2021 року та про наступну дату та час судового засідання позивачку повідомлено шляхом направлення на її адресу судової повістки.

13 липня 2021 року у судове засідання позивачка повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила та у суду відсутні відомості про вручення поштового відправлення позивачці з інформацією про дату та час судового засідання, в зв`язку з цим підготовче судове засідання було відкладено на 09.09.2021 року та позивачці направлено поштовим зв`язком судову повістку.

09 вересня 2021 року позивачка повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала.

09 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 26 жовтня 2021 року, проте у судове засідання позивачка повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала. Судовий розгляд справи відкладено на 01 грудня 2021 року.

У судове засідання 01 грудня 2021 року позивачка не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено в судовому засіданні провадження у справі відкрито 22 березня 2021 року.

Позивачкою клопотання про розгляд справи у відсутність не надавалось.

Слід зазначити, що за період знаходження справи у провадженні Іванівського районного суду Одеської області, позивачка, яка подала позов жодного разу не цікавилась станом розгляду справи, жодного разу не зявилась до суду за викликом або з власної ініціативи.

Судом на протязі перебування справи у провадженні суду вживалися всі можливі заходи, щодо повідомлення сторін по справі , в тому числі позивачки , про дату та час судового засідання.

Позивачки систематично направлялись виклики до суду на адресу зазначену нею в позовній заяві. Згідно першого поштового відправлення, в якому направлявся виклик до суду та ухвала про відкриття провадження, вбачається, що позивачка відсутня за адресою, яку зазначила в позовній заяві, що підтверджується відміткою на поштовому відправлені, яке повернулося до суду без вручення( а.с.37-38).

В подальшому судом неодноразово направлялися судові виклики, але у суду відсутні відомості про стан їх вручення в зв`язку з неналежною роботою поштового відділення.

В зв`язку з цим до Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» дві було направлено запит, щодо надання інформації про поштові відправлення, які направлялись позивачці протягом всього часу перебування справи на розгляді. Проте на запит суду керівником дирекції поштового зв`язку не відредаговано, запит залишено без виконання. Інформація в трекінгу поштових відправлень по даним листам відсутня.

Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику позивача по справі до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, в зв`язку з наведеним положенням п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, повторно не повідомив про причини неявки та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні у справі «Тойшлер проти Германії» Європейський Суд наголошував, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №658/1141/18 наголосив на тому, що системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Аналізуючи обставини, які склалися в ході розгляду справи судом вбачається, відсутність інтересу позивачки до поданого нею позову, зважаючи, що нею зазначена поштова адреса, за якою вона не проживає ( не перебуває), тому не можливо було вручити поштове відправлення. Зазначений номер телефону не є дійсним, та повідомити про виклик до суду телефонограмою не вбачається можливим. Сама позивачка на протязі всього часу перебування справи в суді жодного разу не поцікавилась станом розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене у суду є підстави вважати, що позивачка повідомлена належним чином, позивачка повторно (неодноразово) не з`явилася до суду, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи тому, вважає за можливе залишити даний позов без розгляду та роз`яснити позивачці, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному звернення до суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяР. М. Тимчук