Головуючий в 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Биліни Т.І., Баркова В.М..,

секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2020 року у цивільній справі №265/2327/20 за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у позивача, як одержувач допомоги сім`ям з дітьми та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. 1 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до департаменту з питання призначення допомоги на дітей одиноким матерям з урахуванням доходів родини та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з відповідним пакетом документів. Під час подання заяви про призначення допомоги відповідачку було повідомлено під особистий підпис, що всі наведені відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняте рішення щодо призначення допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством, та що про всі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання виплат ОСОБА_1 зобов`язана повідомити орган соціального захисту населення. Також відповідачку було повідомлено про необхідність повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. Згідно наданої 1 липня 2019 року відповідачкою декларації про доходи та майновий стан при зверненні за призначенням соціальної допомоги дохід її родини за попередні шість місяців складався з допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях. При цьому в декларації зазначено, що інших доходів родина ОСОБА_1 не має. На підставі такого звернення ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходу сім`ї) на період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Натомість за результатами проведеної представниками позивача перевірки даних, наданих відповідачкою під час звернення 1 липня 2019 року щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям встановлено, що ОСОБА_1 надала не повну інформацію про доходи, бо отримала у II кварталі 2019 року дохід від ТОВ «Нью Файненс Сервіс», які вона не відобразила в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 1 липня 2019 року, внаслідок чого такі доходи не були враховані при здійсненні розрахунку призначення їй допомоги. Таким чином відповідачка права на отримання вказаної допомоги не мала. Внаслідок зловживань з боку ОСОБА_1 позивачем були надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 20846,97 грн. та на дітей одиноким матерям в розмірі 3181,70 грн. за період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Відповідачка, будучи обізнаною про виявлення надмірно виплачених коштів, борг в добровільному порядку не погасила. На підставі викладеного просив стягнути з ОСОБА_1 надміру сплачені суми державної допомоги в загальному розмірі 24028,67 грн. та понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2102 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні позову. З вказаним рішенням не погодився позивач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

До суду представник позивача не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду також не з`явилася, повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі за текстом - Закон) до заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 % прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Відповідно до п. 1 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі за текстом - Порядок), такий Порядок визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Згідно із п. 6 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення, крім іншого, декларацію про доходи та майно, яка заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї.

Спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету Молодіжної політики, спорту і туризму від 15 листопада 2001 року № 486/202/524/455/3370 затверджено «Методику обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги» (далі - Методика).

Відповідно до п. п. 9.1 п. 9 Методики загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням соціальної допомоги, якщо інше не передбачене законодавством.

На підставі п. 28 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до п. 34 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 (шість) місяців. При цьому середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з «Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги» на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Згідно із п. 49 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, покладено обов`язок повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначені види допомоги, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо), а суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді соціальної допомоги, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести саме позивач.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 332/2805/18.

Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення позивача від 20 січня 2020 року про перерахунок в межах терміну призначення вбачається, що ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї у період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року, що також підтверджується рішенням позивача від 9 липня 2019 року про призначення ОСОБА_1 такої державної соціальної допомоги.

Також за рішенням позивача від 20 січня 2020 року про перерахунок в межах терміну призначення вбачається, що ОСОБА_1 була призначена допомога сім`ям з дітьми за період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року, що також підтверджується рішенням позивача від 10 липня 2019 року про призначення ОСОБА_1 такої державної соціальної допомоги.

В той же час при перевірці особової справи ОСОБА_1 24 грудня 2019 року виявлено порушення з боку відповідачки через не декларування нею доходу за другий квартал 2019 року в сумі 8480,15 грн., що підтверджується довідкою про завантажені доходи ОСОБА_1 з бази даних ДФС, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, з яких вбачається, що такий дохід є сумою боргу платника податку за укладеним ним договором, вказаним ТОВ «НФС».

На підставі переліченого рішеннями позивача від 20 січня 2020 року була встановлена переплата за період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року через надміру сплачені ОСОБА_1 кошти соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та допомоги сім`ї з дітьми.

Також суд встановив, що при зверненні ОСОБА_1 до позивача від 3 січня 2020 року за призначенням соціальної допомоги останній було рішенням від 20 січня 2020 року відмовлено у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї через приховання нею відомостей, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу, що було виявлено у грудні 2019 року.

Відповідно до протоколів позивача від 3 лютого 2020 року щодо розрахунків надмірно сплачених коштів ОСОБА_1 допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги одиноким матерям вбачається, що за період з 1 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року заборгованість відповідачки становить з допомоги малозабезпеченим сім`ям - 20846,97 грн., а з допомоги одиноким матерям - 3181,70 грн.

З поданої декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, заповненої ОСОБА_1 1 липня 2019 року вбачається, що остання не вказувала у розділі відомості про доходи інформацію про отримання нею доходу в сумі 8480,15 грн. за 2-й квартал 2019 року.

Також у заяві від 1 липня 2019 року, адресованій позивачу, ОСОБА_1 просила призначити їй допомогу малозабезпеченим сім`ям та на дітей одиноким матерям, будучи повідомленою про те, що зазначена нею в заяві інформація та доданих до неї документах може бути перевірена органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів та що нею були вказані достовірні дані про її доходи, що вплинули або могли вплинути на призначення такої допомоги, яка також була обізнана про необхідність повернення надміру нарахованих коштів соціальної допомоги.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Судом правильно встановлено, що відповідно до інформації TOB «Нью Файненс Сервіс» від 7 липня 2020 року ТОВ «Нью Файненс Сервіс» придбало право вимоги за кредитними договорами боржників у ТОВ «Фінансова компанія «Рантьє», згідно з договором факторингу № 28/02-1 від 28 лютого 2017 року, в тому числі за кредитним договором № 0, який укладено із ОСОБА_1 . При цьому у другому кварталі 2019 року TOB «Нью Файненс Сервіс» прийняло рішення про списання зазначеної заборгованості через закінчення строку позовної давності за п. 14.1.11 Податкового кодексу на суму 8480,15 грн., яка була відображена у звіті за формою 1-ДФ з ознакою доходу 107 «Сума заборгованості платника податну за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 % місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року».

Також згідно з інформацією TOB «Нью Файненс Сервіс» від 28 липня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 не працювала в такому товаристві, а нараховані гроші у сумі 8480,15 грн. були проведені, як списана безнадійна заборгованість, строк позовної давності за якою минув, що було відображено TOB «Нью Файненс Сервіс» у звіті за формою 1-ДФ в другому кварталі 2019 року з ознакою доходу 107 «Сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50% місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року».

Вказана інформація підтверджується наданими суду копіями споживчого кредитування за договором № 0, укладеним 8 грудня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 з терміном повернення кредиту до 8 березня 2016 року, а також копіями паспорту ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 ) та ІПН відповідачки.

Відповідно до п. п. «а» п. 14.1.11 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК) безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з п. п. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50% місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. При цьому фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

На підставі Індивідуальної податкової консультації від 5 квітня 2018 року № 1410/6/99-99-15-03-02-15/ІПК Державна фіскальна служба України повідомляла, що юридична особа під час списання заборгованості на користь фізичної особи за п. 164.2.7 ст. 164 ПК повинна відобразити суму заборгованості в податковому розрахунку за формою № 1ДФ з ознакою доходу «107».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 605 ЦК України припинення зобов`язання відбувається внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

З огляду на те, що за ст. 1054 ЦК України кредитодавець за кредитним договором зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, то відповідно до ч. 1 ст. 605 ЦК, прощення частини боргу передбачає звільнення боржника від повернення банку частини кредиту, внаслідок чого сума несплаченого боргу залишається у власності позичальника.

Таке припинення зобов`язань породжує у боржника обов`язок зі сплати податків, зокрема, відповідно до п. п. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК, оскільки за податковим законодавством списання безнадійного боргу визнається доходом фізичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

У своїй консультації від 18 грудня 2015 року № 27262/6/99-99-17-03-03-15 Державна фіскальна служба України звертала увагу на обов`язкове повідомленні боржника особисто (шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору) про прощення його боргу.

Отже, лише у разі дотримання кредитором умов щодо повідомлення позичальника про прощення боргу позичальник відображає суму такого доходу у річній декларації та самостійно сплачує податок на доходи фізичних осіб.

Судом правильно встановлено, що до матеріалів справи не було долучено доказів особистого письмового повідомлення ОСОБА_1 , як боржника за договором кредиту від 8 грудня 2013 року, про прощення в другому кварталі 2019 року TOB «Нью Файненс Сервіс» їй безнадійного боргу в сумі 8480,15 грн., як заборгованості, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50% місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року.

Також суду не було надано доказів виконання ОСОБА_1 положень п. п. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК щодо зазначення нею у річній податковій декларації такої суми прощеного боргу та сплати податків з суми 8480,15 грн.

Крім цього суд дійшов правильного висновку, що як дохід сума прощеного безнадійного боргу ОСОБА_1 визнається за податковим законодавством, однак фактично вказані кошти не можна віднести до прибутку останньої, оскільки такі грошові кошти не нараховувались та не отримувались відповідачкою.

Судом повно і всебічно досліджено обставини справи і правильно встановлено, що ОСОБА_1 не була обізнана через її неповідомлення про необхідність вказівки у річній податковій декларації як доходу списаного щодо неї безнадійного боргу TOB «Нью Файненс Сервіс» у 2-му кварталі 2019 року в сумі 8084,15 грн.

Отже, відповідачка не тільки не отримувала суму в розмірі 8084,15 грн. від TOB «Нью Файненс Сервіс» у 2-му кварталі 2019 році, а й взагалі не була обізнана про те, що така сума вважається її доходом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 375, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді