Справа № 212/1820/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого - судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Яцик А.Д., розглянувши за відсутності сторін та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В:
В березні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 30 жовтня 1984 року за ордером № 1771, виданим РВК Покровського району м. Кривого Рогу їхній сім,ї, батькам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позивачу та відповідачу ОСОБА_5 , який був неповнолітнім, була надана для проживання окрема 3-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , в якій їхня сім,я оселилася і зареєструвалася. Після того, як батьки з квартири виїхали в інше місце проживання і знялися з реєстрації, відповідальним квартиронаймачем стала позивачка. Фінансово-особовий рахунок по сплаті комунальної платні за квартиру також оформлений на її ім,я. Відповідач ОСОБА_2 раніше постійно проживав і до цього часу зареєстрований в їхньому спільному житлі. Але в 2012 році відповідач ОСОБА_2 познайомився з дівчиною, в них склалась сім,я без реєстрації шлюбу, народилась дитина, тому відповідач зібрав свої особисті речі, документи і добровільно залишив їх спільне житло, і разом зі своєю цивільною дружиною пішов жити в орендоване житло. Ключі від їх спільної квартири відповідач залишив у себе. Але на протязі 8 років своєї відсутності в житлі за місцем реєстрації відповідач ОСОБА_2 лише декілька разів приходив в їх спільне житло - квартиру АДРЕСА_1 : один раз за своїми речами, а інші декілька разів - в гості до позивачки на декілька днів. Всі роки своєї відсутності відповідач ОСОБА_2 переїздить з місця на місце і подовгу ніде не затримується: його сім,я розпалась в 2015 році, після чого відповідач, став найматися на роботи в різних містах України. Зараз відповідач проживає в Києві, працює на будівництві, але адреса його проживання позивачу не відома. Таким чином, з 2012 року у спірній квартирі відповідач не проживає, у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає.
Ухвалою суду від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи до суду не з`явишся, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачем не надано доказів поважності причини відсутності проживання відповідача в житловому приміщенні. Крім того, вважають, що визнання втративши право користування житловим приміщенням позбавить відповідача право участі у приватизації державного житлового фонду.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем по справі знайома вже багато років, вони сусіди. Позивачка мешкає у квартирі АДРЕСА_2 , раніше жила з батьками, потім з чоловіком і сином ОСОБА_7 , якій є відповідачем. З чоловіком позивачка розійшлась, а син виріс, одружився, пішов жити з дружиною окремо, у нього народилась донька, яка зараз вже ходить до школи. У квартирі своє матері відповідач не проживає давно, більше року вона його точно не бачила, позивачка перешкод відповідачу ніколи не чинила, сварок не було. Де зараз мешкає відповідач їй не відомо.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою по справі знайома з 1982 року, живуть в одному будинку. Раніше, позивачка приживала разом з матір`ю ОСОБА_9 , потім вийшла заміж та народила сина ОСОБА_7 . Мати позивачки вже померла, де зараз її син ОСОБА_7 також невідома, близько двох років його не бачила у матері. В нього є ключі від квартири матері, але він не повертався до неї жити, позивачка перешкод відповідачу ніколи не чинила. Де зараз мешкає відповідач їй не відомо.
Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, між Жовтневим районним житлово-експлуатаційним об`єднанням в особі начальника дільниці №34, як наймодавцем і ОСОБА_10 , як наймачем на підставі ордеру на жиле приміщення №1771 від 30.10.1984 року, виданий виконкомом Жовтневої ради народних депутатів, укладений договір найму квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .(а.с.8-9).
Відповідно до виписки з фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 від 02 березня 2020 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1975 року народження, ОСОБА_2 , 1992 року народження (а.с.10).
Згідно Акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 та посвідченого начальником дільниці №2 ТОВ «УЮТ-2011», відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 з серпня 2012 року (а.с. 11).
Згідно витягу з рішення Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 26.02.2020 року № 80, у зв`язку із зняттям з реєстрації місця проживання головного квартиронаймача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення (а.с. 70).
Згідно довідки Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.11.2020 року вих.№48.3/2 712з наданій гр.. ОСОБА_1 , вказано, що в Покровському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом розшуку гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована заява № П-952з від 04.11.2020 року. Місцезнаходження останнього не встановлено. За вказаною адресою ОСОБА_2 не мешкає.(а.с.76).
Як встановлено судом житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 на час звернення до суду позивача не приватизоване та спір виник між сторонами з приводу користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду.
Стаття 16 ч.1, ч. 2 п. 10 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
На підставі ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
На підставі ч. 4 ст.9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно з ч. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Так, приписами ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в у будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 становить перешкоди у здійсненні позивачем права користування квартирою та змушує останню нести щомісячно витрати щодо сплати комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, які відповідач в добровільному порядку не сплачує. Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Відповідно ст.141ЦПК України стягненню з відповідача на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 68, 61-65, 71,72 Житлового кодексу України, ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНКОП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 РНКОП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено та підписано 02 лютого 2021 року.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 02.02.2021 року.

Суддя: М.Д. Власенко