Провадження № 2/639/1513/21 Справа № 642/1794/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Марченка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Барабаш Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 642/1794/21
позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

відповідачі: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (адреса місцезнаходження: вул. Москалівська, 58, м. Харків), Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції (адреса місцезнаходження: вул. Шевченка 315А, м. Харків), Головне управління у Харківській області Державної казначейської служби України (адреса місцезнаходження: вул. Бакуліна, 18, м. Харків)

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-
за участю:
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Нестеренко І.С.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду суду м. Харкова з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, Головне управління у Харківській області Державної казначейської служби України в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. штрафу, грошові кошти в розмірі 241,98 (двісті сорок одна грн. дев`яносто вісім копійок) грн. витрат виконавчого провадження, 85 (вісімдесят п`ять) грн. виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 липня 2017 року інспектором поліції 3 роти 3 батальону Управління патрульної поліції в м. Харкові, Колосовим Олександром Дмитровичем винесено постанову серії БР № 718795 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 11 жовтня 2019 року Київським районним судом м. Харкова було винесено рішення, яким скасовано постанову інспектора поліції 3 роти 3 батальону Управління патрульної поліції в м. Харкові, Колосова Олександра Дмитровича серії БР № 718795 від 29.07.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України. 01.02.2021 року позивач звернувся до виконавчої служби з листом про повернення грошових коштів стягнути за вказаною постановою. Листом виконавчої служби від 03.02.2021 року позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає порядку повернення боржнику суми стягнутого боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

07.07.2021 року представником відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Біловою Х.Б. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить закрити провадження по справі згідно з п. 1 ч. 1, ст. 255 ЦПК України, а у випадку не закриття провадження у справі відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначає, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 54994243 з примусового виконання постанови БР № 718795 виданої 29.07.2017 УПП в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПП в Харківській області штрафу у розмірі 850 грн, яке 11.07.2019 року керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням. В межах виконавчого провадження № 54994243 з боржника було стягнуто: 241,98 грн. -витрат виконавчого провадження, 85,00 грн. - виконавчого збору, 850,00 грн.- штраф на користь стягувача. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року по справі № 640/4080/19 вищевказану постанову УПП в Харківській області ДПП від 29.07.2017 року було скасовано, отже, вказана постанова не підлягає виконанню, а тому підстав для звернення до суду з заявою про поворот виконання відсутні.

08.07.2021 року представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області Нестеренко І.С. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити ОСОБА_1 в позовних вимогах в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначає, що процедура повернення штрафу передбачена ст. 296 КУпАП здійснюється згідно порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, а тому вимога про повернення (стягнення) штрафу у розмірі 850 грн. не може бути задоволена у цій справі.

16.07.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзиви в якій він просить позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування відповіді на відзиви позивач зазначає, що оскільки постанова БР № 718795 від 29.07.2021 року поліцейського про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2, ст. 122 КУпАП була скасована, то підстава на якій було стягнуто з нього штраф у розмірі 850 грн. та витрати за виконавчим провадженням - 85,00 грн. та 241,98 грн. - відпали. Також зазначає, що оскільки постанова БР № 718797 від 29.07.2017 року КУпАП скасована, то він не являється боржником, а тому кошти стягнутого виконавчого збору у виконавчому провадженні підлягають поверненню як помилково або надміру (зайво) нарахованими до бюджету України, та підлягають поверненню.

27.07.2021 року представником відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Біловою Х.Б. подано заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування заперечення на відповідь на відзив зазначає, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обв`язок щодо виконання рішення. Підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є невиконання виконавчого документа до відкриття виконавчого провадження та відповідно до ч. 7, ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження " у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасування рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Але виконавче провадження не було закінчено у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, через що відсутня підстава для повернення виконавчого збору. Також, зазначає, що витрати виконавчого провадження стягуються на за фактичне виконання рішення, а за організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, що узгоджується з положенням ст. 42 ЗУ "Про виконавче провадження."

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, Головне управління у Харківській області Державної казначейської служби України про стягнення безпідставно набутих грошових коштів було направлено до Жовтневого районного суду м. Харкова для розгляду по суті відповідно до ст. 31 ЦПК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.09.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

У судовому засідання представник відповідача Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання представника не направив про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, причини неявки суду не повідомив. Надав відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач, Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції у судове засідання представника не направило про дату, час і місце розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, причини неявки суду не повідомило, відзив на позов не надало.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 29 липня 2017 року інспектором поліції 3 роти 3 батальону Управління патрульної поліції в м. Харкові, Колосовим Олександром Дмитровичем винесено постанову серії БР № 718795 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою державного виконавця Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження з примусового виконання постанови серії БР № 718795 від 29.07.2017 року закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що вбачається з копії відповіді виконавчої служби від 03.02.2021 року № 14968.

З копії рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року вбачається, що постанову інспектора поліції 3 роти 3 батальону Управління патрульної поліції в м. Харкові, Колосова Олександра Дмитровича серії БР № 718795 від 29.07.2017 року по справі про адміністративне правопорушення скасовано, а справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Як вбачається з копії заяви 01 лютого 2021 року позивач направив заяву на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про повернення безпідставно стягнутих коштів.

З копії листа від 03.02.2021 року встановлено, що Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) позивачу роз`яснено, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає порядку повернення боржнику суми стягнутого боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно копії листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 15.03.2021 року за № 26585, перевіркою АСВП встановлено, що на виконані в Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 54994243 з примусового виконання постанови серії БР № 718795 від 29.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління патрульної поліції в Харківській області штрафу в сумі 850 грн.

В межах виконавчого провадження № 54994243 з боржника було стягнуто: 241, 98 грн. витрат виконавчого провадження (51, 00 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 3033 від 05.03.2019 року та 190, 98 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 3034 від 05.03.2019 року); 85, 00 грн. виконавчого збору (28, 39 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 3032 від 05.03.2019 року та 56, 61 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 8025 від 24.06.2019 року); 850, 00 грн. штраф на користь стягувача (283, 87 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 3048 від 05.03.2019 року та 566, 13 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 8028 від 24.06.2019 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Також особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення цивільного кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та інших елементів кондикційного зобов`язання. З огляду ст. 1212 ЦК суб`єктами в кондикційному зобов`язанні є, з одного боку, власник майна (титульний володілець), який у зобов`язанні має право вимоги та виступає кредитором, а з іншого, - набувач майна, який виступає боржником, але станом на час вирішення по суті кондикційної вимоги може й не володіти майном у натурі, адже ч, 2 ст. 1213 ЦК передбачає обов`язок набувача в разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особливістю матеріального об`єкта кондикційного зобов`язання є його універсальність - таким об`єктом може бути будь-яке майно: як індивідуально-визначене, так і визначене родовими ознаками, у тому числі й грошові кошти.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у спорі про стягнення безпідставно набутих коштів (справа № 6-122 цс 14) зазначається, що ст. 1212 ЦК України, як підстава для задоволення позову, може застосовуватись лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунутим за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер стосунків між сторонами виключає можливість застосування судом до них положень частини першої ст.1212 ЦК України, у тому числі зобов`язання повернути майно потерпілому та дані правові висновки з підстав застосування окремих норм права є обов`язковими при розгляді справ в судах.

Суб`єктний склад зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави передбачає, що суб`єктами цих зобов`язань є набувач, який виступає боржником, і потерпілий, який є кредитором. За загальним правилом , кредиторами можуть виступати лише ті особи, за чий рахунок відбувається безпідставне переміщення майнових цінностей. Інші особи можуть набувати статусу потерпілого (кредитора) тільки у випадках, прямо передбачених законом. При цьому таке зобо`язання за своєю юридичною природою виходить за межі зобов`язання у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатніх правових підстав.

Зокрема, у відносинах, пов`язаних із застосуванням до порушників майнових санкцій, кредитором фактично виступає держава в особі уповноважених державних органів.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними твердження представників відповідачів щодо відсутності предмета спору у зв`язку з тим що для повернення коштів, які позивач вважає безпідставно набутим майном, встановлено позасудовий порядок його врегулювання, визначеного Порядком повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Більше того, право позивача на звернення до суду за захистом свого права прямо передбачено ст. 55 Конституції України.

Таким чином, суд вважає, що кошти з позивача було стягнуто за чинною на той час постановою інспектора поліції 3 роти 3 батальону Управління патрульної поліції в м. Харкові, Колосова Олександра Дмитровича, та яка в подальшому була скасована, а тому ці кошти не можна відносити до помилково або надмірно зарахованих до місцевого бюджету, а їх повернення органом ДВС є неможливе через їх фактичне перерахування до державного бюджету, механізму повернення яких не існує, а отже єдиним можливим способом повернення безпідставно стягнутих коштів є їх стягнення з фактичного отримувача, якого слід вважати таким, що їх набув наразі безпідставно, тобто з державного бюджету України.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (2016) встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом 3 робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу ДВС.

Відповідно до наведеної вище норми набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, безпідставно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Казначейство України.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України твід 03.09.2013 року № 787.

Цим Порядком визначено процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів. Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФСУкраїни) подається до відповідного органу Казначейства.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Якщо орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. При цьому в цивільному процесі відповідно до ч. 4 ст. 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі № 910/23967/16 для забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики з питань повернення помилково або надмірно сплачених сум виконавчого збору.

Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 850 грн. штрафу, грошові кошти в розмірі 241,98 грн. витрат виконавчого провадження, 85 грн. виконавчого збору.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, то представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Манько В.М. подав до суду заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 08.12.2021 року о 14-00 год. та встановити представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Манько В.М. строк для надання таких доказів.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 18, 261, 263, 264, 265, 268, 279, 280 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, Головне управління у Харківській області Державної казначейської служби України, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. штрафу, грошові кошти в розмірі 241 (двісті сорок одна) 98 грн., витрат виконавчого провадження, 85 (вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. виконавчого збору, а всього 1 176 грн. (тисяча сто сімдесят шість) 98 коп.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 08 грудня 2021 року о 14-00 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова. Встановити представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Манько В.М. строк до 29.11.2021 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідачі: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (адреса місцезнаходження: вул. Москалівська, 58, м. Харків, код: 41430678),

Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції (адреса місцезнаходження: вул. Шевченка 315А, м. Харків, код: 40012425),

Головне управління у Харківській області Державної казначейської служби України (адреса місцезнаходження: вул. Бакуліна, 18, м. Харків, код: 37874947).

Повний текст рішення складено 30.11.2021 року.

Суддя В. В. Марченко