ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Догонової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сухомлин Олени Валентинівни на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного Договору № DNG0GK00002193 від 03 квітня 2007 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 57820 доларів США терміном до 06 квітня 2027 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки в порядку, встановленому кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки б/н від 03 квітня 2007 року. Відповідач ОСОБА_1 порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 03 липня 2019 року заборгованість становить 116619,92 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 41897,23 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 28280,60 доларів США, комісії за користування кредитом - 5473,17 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 40968,92 доларів США. З наведених підстав, посилаючись на те, що позивач наділений правом вимагати стягнення лише частини заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «Приватбанк» просили суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNG0GK00002193 від 03 квітня 2007 року станом на 03 липня 2019 року у розмірі 28 280,60 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що за курсом НБУ на 03 липня 2019 року становить 740 103 грн. 30 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2020 року задоволено позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк". Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору №DNG0GK00002193 від 03 квітня 2007 року станом на 07 липня 2019 року в сумі 28280,60 доларів США (заборгованість по відсоткам за користування кредитом), що є еквівалентом 740 103 грн. 30 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ "Приватбанк" витрати на судовий збір з кожного в сумі по 5 550 грн. 78 коп., а всього в сумі 11 101 грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідачів адвокат Сухомлин О.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог банку у повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 03 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNG0GK00002193, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання нерухомості у сумі 49000 доларів США, а також 8820 доларів США на сплату страхових платежів шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 (п. 7.1 Договору). Строк дії кредитного договору - до 06 квітня 2027 року.

За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно в період сплати - з 03 по 10 число кожного місяця, надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 643,24 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с. 14-16).

У забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 03 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов`язалася солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору (а.с.17).

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови укладеного договору щодо своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 03 липня 2019 року заборгованість становить 116619,92 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 41897,23 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 28280,60 доларів США, комісії за користування кредитом - 5473,17 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 40968,92 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк", суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1054 ЦК України

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі встановлено, 03 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNG0GK00002193, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання нерухомості у сумі 49000,00 доларів США, а також 8820 доларів США на сплату страхових платежів шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 (п. 7.1 Договору). Строк дії кредитного договору - до 06 квітня 2027 року.

За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно в період сплати - з 03 по 10 число кожного місяця, надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 643,24 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с. 14-16).

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором 03 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов`язалася солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору (а.с.17).

Також, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 03 квітня 2007 року укладено договір іпотеки №DNG0GK00002193, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 198-201).

Згідно п.п "а" п. 2.3.3 кредитного договору банк на власний розсуд має право зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків.

12 листопада 2019 року АТ КБ "Приватбанк", звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що утворилася станом на 03 липня 2019 року, і просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 28280,60 доларів США (а.с.3-5).

Вказана заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом утворилася за період часу з 03 квітня 2007 року по 03 липня 2019 року (а.с.6-8).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року було витребувано у АТ КБ "Приватбанк" копії договорів про відступлення права вимоги, що укладалися між ТОВ "Тракселлінг" та ПАТ КБ "Приватбанк", за кредитним договором №DNG0GK00002193 від 03 квітня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ "Приватбанк", а також за договором поруки б/н від 03 квітня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ "Приватбанк".

Вказана ухвала суду була отримана АТ КБ "Приватбанк", однак не була виконана у встановленому законом порядку.

Встановлено, у травні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення та рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетоовська від 31 січня 2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення було відмовлено.

22 квітня 2016 року банк направив відповідачу - позичальнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій (а.с 197).

Представник відповідачів адвокат Сухомлин О.В. звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності у справі (а.с.79, 80).

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи, що 22 квітня 2016 року банк направив відповідачу - позичальнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій, чим змінив строк дії кредитного договору, а з позовними вимогами у цій справі банк звернувся до суду у листопаді 2019 року, банком пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого у своїй заяві просила представник відповідачів, а тому у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, що утворилася за період часу з 03 квітня 2007 року по 22 травня 2016 року повинно бути відмовлено у зв"язку з пропуском трирічного строку позовної давності.

Стосовно стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, що утворилася за період часу з 22 травня 2016 року по 03 липня 2019 року слід зазначити, 22 квітня 2016 року банк направив відповідачу - позичальнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій, чим змінив строк дії кредитного договору.

Нарахування заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом за період часу після закінчення строку дії кредитного договору не передбачено діючим законодавством, а тому у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом за період часу з 22 травня 2016 року по 03 липня 2019 року слід відмовити у зв"язку із закінченням строку дії кредитного договору.

Суд першої інстанції належної уваги на вказане не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ "Приватбанк".

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сухомлин Олени Валентинівни - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 16 652 грн. 35 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді