Ухвала

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 205/2102/19

провадження № 61-872ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у вказаній справі.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року.

Вказане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що вперше із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення заявник звернувся у межах строку на касаційне оскарження, проте ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України, у зв`язку із тим, що зазначена касаційна скарга не підписана заявником. Вказана ухвала Верховного Суду від 19 листопада 2020 року отримана заявником 04 січня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадку пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Підстави пропуску строку на касаційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (справа «Перетяка та Шереметьев проти України», № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки заявника.

Із відомостей, які містяться у Єдиному державному судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України, у зв`язку із тим, що зазначена касаційна скарга не підписана заявником.

Копія ухвали Верховного Суду від 19 листопада 2020 року отримана ОСОБА_1 04 січня 2021 року, що підтверджується відомостями, які містяться в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд, керуючись практикою ЄСПЛ, пунктом 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема постановлення Верховним Судом ухвали про закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 396 ЦПК України, після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, який пропущений заявником через існування обставин непереборної сили, які об`єктивно унеможливлювали вчинення процесуальної дії у встановлений строк,що є підставою для його поновлення.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Витребувати із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали вищезазначеної цивільної справи № 205/2102/19.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик