Ухвала

28 січня 2021 року

м. Київ

справа № 584/1397/18

провадження № 61-18316ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 просила поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк, зокрема, для надання:

заяви про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом із належними доказами на підтвердження обставин, що перешкоджали подати касаційну скаргу в установлений законодавством строк;

підписаної касаційної скарги у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додання до неї копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Скаржника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 направила заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу у новій редакції. В заяві про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 посилається на ті ж самі підстави, які були в попередній заяві. Додатково зазначила, що її представник не володів достатньою кваліфікацією і не повідомив їй про можливість касаційного оскарження. Отримавши від представника 03 січня 2020 року копію оскарженої постанови вона не читала її, оскільки її чоловік був в дуже важкому стані і вона не могла його залишити ані на хвилину.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не

є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV

v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним

з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, з огляду на таке.

Сумським апеляційним судом прийнято постанову 23 грудня 2019 року. Копію повного тексу оскарженої постанови ОСОБА_1 отримала 03 січня 2020 року. Тому останнім днем строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів) є 03 лютого 2020 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана більше ніж через десять місяців після закінчення строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 в заяві про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження

у новій редакції посилається на ті ж самі підстави, які були визнані судом неповажними.

Посилання на те, що її представник не володів достатньою кваліфікацією і не повідомив їй про можливість касаційного оскарження не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Недоліки вказані в ухвалі Верховного Суду від 23 грудня 2020 року не усунуто.

Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від

18 жовтня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов