У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 11 заяву відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зміну способу та порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Дана заява обґрунтована тим, що 02.06.2022 року на примусове виконання до відділу примусового виконання надійшов виконавчий лист № 243/2591/20 від 09.02.2021 року про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 суму пенсії, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , 1956 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і залишилася недоотриманою ним за життя у розмірі 118277,77 грн.

02.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП 65642475, яку скеровано сторонам.

На адресу відділу надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за вих. № 0500-1808-8/21499 від 18.06.2021 року, яким боржник повідомив, що рішення суду по справі 243/2591/20 виконано в межах функціональних повноважень та діючого законодавства. Управління повідомило, що здійснило нарахування недоотриманої пенсії спадкоємцю ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 28.02.2019 року у сумі 118277,77 грн.

Посилаючись на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», та наявність обставин, що роблять неможливим виконання рішення суду, просять замінити зазначений в рішенні спосіб виконання рішення суду з: «зобов`язання виплатити» на «стягнення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області доплату за рішенням суду у сумі 118277,77 грн.»

Всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи у відповідності до положень ст. 435 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року по справі № 2/243/1306/2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання виплатити недоотримані суми пенсії задоволені. Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплати на користь ОСОБА_1 суму пенсії, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , 1956 року народження, і залишилась недоотриманою ним за життя в розмірі 118277,77 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року дане рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року залишено без змін.

На виконання рішення суду виданий виконавчий лист, який пред`явлений до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

02.06.2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа. Державним виконавцем запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

25.06.2021 року державним виконавцем на ім`я начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області надіслана вимога про виконання зазначеного рішення суду.

Листом Головного управління ПФУ у Донецькій області б/н державному виконавцю повідомлено, що рішення суду виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства, а саме здійснено нарахування недоотриманої пенсії спадкоємцю ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 28.02.2019 року у сумі 118277,77 грн. Фактично виплата недоотриманої пенсії буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, в судовому зсіданні встановлено, що рішення суду виконано частково, тільки в частині нарахування заборгованості за визначений в рішенні період, проте, дана заборгованість стягувачу фактично не виплачена.

При вирішенні питання щодо можливості задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення

За частиною 3 статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб та порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що обраний позивачем.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц, та Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа № 6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2427цс15).

Пунктом 9 узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах» (постанова від 25 вересня 2015 року № 8) вказано, що законодавець, надаючи можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, безпосереднього визначення згаданих правових категорій не наводить, у зв`язку з чим вони залишаються поняттями оціночними.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Такий випадок передбачено приписами статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року (далі - Закон).

Цією нормою права встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця, який виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій. Виконання даного обов`язку не пов`язане з наявністю інших причин.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11 -рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

За змістом рішення суду по справі 242/2591/20 від 25 травня 2020 року судом захищене порушене право позивача шляхом зобов`язання Головного управління ПФУ у Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 суми пенсії, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою ним з життя у розмірі 118277,77 грн.

Аналіз резолютивної частини рішення суду та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов`язання, покладені на відповідача цим судовим рішенням, є обраними судом видом захисту порушеного права позивача. Тобто, суд задовольнив позовні вимоги позивача, обравши ефективний, на думку суду, спосіб захисту порушеного права позивача.

Відтак, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, тому у задоволенні заяви державного виконавця слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зміну способу та порядку виконання рішення суду про зміну способу та порядку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О.Сидоренко