печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання позивача про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 02 грудня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін та третьої особи у справі. Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про витребування письмових доказів у третьої особи.

02 лютого 2021 року у судове засідання, про яке повідомлялися належним чином, сторони та третя особа у справі не з`явилися, представником позивача подано через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) заяву про проведення судового засідання за його відсутності.

Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність витребування доказів, з огляду на наступне.

Предметом спору у справі, у цілях якого було подано заяву про витребування доказів, є виконавчий напис № 6367 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., виданий 10 липня 2017 року, який позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню.

Сторона позивача зазначає, що підтвердити підстави позову можливо лише після огляду документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис нотаріуса, у тому числі перевірити, чи нотаріус дотримався процедури вчинення виконавчого напису, а також можливо буде побачити, чи надав відповідач всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Як на неможливість подати самостійно такі документи, сторона позивача послалася на те, що вони містять нотаріальну таємницю.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказам, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущенні, а власне докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достатності та достовірності, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування таких доказів судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

У даному випадку, з метою повного та об`єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів сторін, докази, які позивач не має можливості самостійно отримати та подати до суду, їх необхідно витребувати.

Керуючись ст.ст. 1-19, 43, 49, 81, 83, 84, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни належним чином посвідчені копії всіх документів, що стали підставою для вчинення 10 липня 2017 року виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 6367.

Зобов`язати третю особу приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну надати витребувані докази протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити особі, у якої витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та не підлягає оскарженню.

Суддя І. В. Литвинова