Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1802/20

Провадження № 2/943/542/2021

19 листопада 2021 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом до Новосілківської сільської ради Буського району Львівської області. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця ОСОБА_2 , яка за час свого життя розпорядилась своїм майном склавши заповіт на користь батька позивачки ОСОБА_3 та її дядька ОСОБА_4 , які згодом померли та не прийняли спадщини за заповітом. Зокрема дядько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько позивачки - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті батька позивачки залишився спадковий будинок АДРЕСА_1 , 1925 року побудови, загальною площею 46,5 кв.м, який за життя належав її бабці ОСОБА_2 . Позивачка стверджує, що вона фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, здійснюючи догляд за будинком і присадибною ділянкою, виготовила на своє ім`я технічний паспорт на спірний житловий будинок, є спадкоємцем майна померлої за законом згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, та спадкоємцем першої черги за законом на майно, що за законом мав право батько, проте не встиг юридично оформити, ст. 1261 ЦК України, а інших осіб до даної спадщини не має. Оскільки позивачка не може оформити своїх спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, які спадкодавець за життя не виготовила, а тому просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує та просила його задовольнити.

Ухвалою суду від 19.03.2021 року було проведено заміну відповідача в справі на Буську міську раду Золочівського району Львівської області, яка із 10 грудня 2020 року є правонаступником припиненої Новосілківської сільської ради Буського району Львівської області.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, направивши письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , про що слідує із довідки Новосілківської сільської ради №768 від 04.12.2019 (а.с. 9).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Новосілки Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 від 18.02.2015, а спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 14, 22).

Як убачається зі складеного ОСОБА_2 заповіту, посвідченого секретарем виконкому Новосілківської сільської ради від 10.02.1996 року, актовий запис №5, що все своє майно померла у рівних частинах заповіла у власність ОСОБА_3 (батько позивачки) та ОСОБА_4 (дядько позивачки).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 13, 22).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Львові, про що вбачається зі свідоцтва про його смерть, копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 11).

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_3 , про що вбачається із долучених до справи свідоцтв про її народження та шлюб (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 та статті 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК УРСР).

Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Зокрема, суд вважає, що позивачка не довела належними і допустимими доказами, які б достовірно підтверджували факт прийняття спадщини її батьком ( ОСОБА_3 ) після смерті його матері ( ОСОБА_2 ) у порядку, визначеному частиною першою, другою статті 549 ЦК УРСР. Зокрема, спадкова справа після смерті матері позивачки не заводилась, її батько разом із померлою матір`ю не проживав, доказів, які б свідчили, що він фактично вступив в управління спірним житловим будинком, позивачкою не надано. Також не надано доказів належності спірного житлового будинку батьку позивачки, фактичного управління будинком, як і доказів фактичного вступу позивачки в управління та розпорядження спадковим майном.

Більше того, як убачається із матеріалів справи, що після смерті батька позивачки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , була заведена спадкова справа №287/2007 за заявами його дружини ОСОБА_5 та сина померлого ОСОБА_6 , які звернулись у Шосту Львівську державну нотаріальну контору із відповідними заявами та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 липня 2007 року. При цьому, матеріали спадкової справи свідчать, що позивачка не прийняла спадщини після смерті батька, оскільки відповідної заяви нотаріусу не подавала та відсутні відомості щодо її проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті.

Відтак, єдиними спадкоємцями, які прийняла спадщину після смерті спадкодавця є виключно його дружина та син, а не позивачка чи неналежний відповідач (Буська міська рада), що не претендує на спадщину.

Згідно статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Згідно висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18) пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відтак, суд вважає, що даний позов є безпідставним, заявлений до неналежного відповідача (місцевої ради), оскільки належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину (дружина та син померлого), а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів.

Крім того, в силу вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати сплачений позивачкою ОСОБА_1 судовий збір за подання нею позовної заяви в сумі 840,80 грн. (а.с. 1) покладаються на неї, ураховуючи відмову в задоволенні позову.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 51, 76, 77, 78, 81, 82, 141, 175, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, Львівська область, Золочівський район, м. Буськ, площа 900 річчя Буська, 1; ).

Повне судове рішення складено - 29 листопада 2021 року.

Суддя: І. Б. Кос