Справа № 368/135/21
Рішення

Іменем України

"14" червня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючого - суддя Закаблук О.В.

при секретарі Балацька В.В.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

19.02.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

- Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області, (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 04.11.2019 року Деснянським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Стави Кагарлицького району Київської області (РНОКПП НОМЕР_3 ), на утримання неповнолітнього сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 січня 2020 року і до повноліття дитини.

Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

З Відповідачем по справі у шлюбі вона не перебувала, але проживала з ним у цивільному шлюбі протягом 2014 - 2015 років.

Від спільного проживання мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шо підтверджується витягом про реєстрацію його народження від 23.10.2019 року №, та свідоцтвом про народження від 19.12.2019 року, виданими Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, а також розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації від 02.12.2019 року № 239 про зміну прізвища малолітньому сину.

На даний час спільний син зареєстрований та проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач зовсім не цікавиться сином, навіть не спілкується.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язувати виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лобові до своєї сім "ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного .життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, який забезпечити вона одна не зможе. Тому батько, який є здоровим та працездатним, повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, оскільки він працює та має постійний дохід.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вона кілька разів зверталася до Відповідача, щоб він надав кошти для матеріального забезпечення спільної дитини, яка з кожним днем потребує все більше коштів на своє утримання. Але Відповідач їй відмовив і матеріальну допомогу на утримання сина зовсім не надає. Тому вона вирішила скористатися своїм правом та звернутися за допомогою до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч 2. ст. 182 Сімейного кодексу України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів наодну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їхня рівність при виконанні обов`язку утримання дитини.

Боржник фізично здоровий, інших аліментних зобов`язань не має, працезданий, наскільки їй відомо - працює офіційно, за що отримує кошти, але добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірах, передбачених законом, відмовляється.

У січні 2020 року вона вже зверталася до суду з заявою про стягнення аліментів, але їй було відмовлено у видачі судового наказу на підставі ч. 5 та ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Справа в тому, що для того, щоб подати до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина, їй необхідно було дізнатися місце проживання та роботи Відповідача, оскільки він є переселенець з тимчасово окупованої території України. Для цього вона зателефонувала до нього. Після чого вона вказала у заяві інформацію про місце проживання, надану їй Відповідачем, яка виявилася недостовірною. При цьому місце своєї роботи він їй не назвав, тільки повідомив, що працює. Отже, він таким чином намагається уникнути виконання своїх законних аліментних зобов`язань щодо у тримання його ж неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, аче не міг їх одержати у зв язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Доказом цього вона вважає ухвалу суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу від 12.02.2020 року про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області аліментів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Стави Кагарлицького району Київської області (РНОКПП НОМЕР_3 ), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини.

Оскільки вона не пам`ятає точної дати, - в січні 2020 року, коли вона подала до суду вищезазначену заяву, тому вона орієнтується на дату, названу в описовій частині ухвали 31 січня 2020 року.

Отже, якби відповідач не ухилявся від сплати аліментів і надав їй достовірні дані про місце проживання, роботи, паспортні дані, вона б отримувала аліменти на утримання сина з січня 2020 року, про що вона і просить суд.

Лише в січні 2021 року з неофіційних джерел їй вдалося дізнатися його паспортні дані та місце проживання, вказане у довідці про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи, що дало їй можливість знову звернутися до суду вже з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви, перебувають у неї, крім документів відповідача.

У відповідності із п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підтверджує, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 180, 181, 182.183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 160-163 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

19.02.2021 року автоматизованою системою документобігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

11.03.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 12.04.2021 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 12.04.2021 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважала за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності відповідача ОСОБА_2 , та призначити справу до слухання посуті.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 12.04.2021 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи (шляхом направлення судової повістки поштою з повідомленням про вручення, та поміщенням оголошення на офіційному веб сайті суду).

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність, а тому неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 12.04.2021 року суд визнав неповажною та такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

12.04.2021 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання по даній справі без участі відповідача ОСОБА_2 , по результатах проведення якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 30 хв. 14.05.2021 року.

14.05.2021 року судове засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 14.06.2021 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 .

В засіданні, яке відбулося 14.06.2021 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтовувала свої позовні вимоги обставинами та нормами права,Ю які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище.

Ввжала за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача ОСОБА_2 , та винести заочне рішення.

В судове засідання, яке відбулося 14.06.2021 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи (шляхом направлення судової повістки поштою з повідомленням про вручення, та поміщенням оголошення на офіційному веб сайті суду).

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність, а тому неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 14.06.2021 року суд визнав неповажною та такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання, та є підставою для винесення заочного рішення.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, (альтернативна підсудність).

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки № 481, яка видана 23.10.2019 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, позивачка по справі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається здовідки № 6939, яка видана 23.10.2019 року, малолітня дитина сторін зареєстрована та проживає за адресою матері, - позивачки по справі, а саме, - за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір стосується стягнення аліментів.

Відповідно, враховуючи предмет спору, та місце реєстрації та проживання позивачки, та ту обставину, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, то, - даний спір підсудний Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України, - так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, та застосування до них матеріального та процесуального права.

Позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Стави Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України № НОМЕР_5 , виданий 01.08.2019 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, громадянин України, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 04.11.2019 року Деснянським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , тимчасово зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Предметом спору є аліментні зобов`язання.

Так, позивачка ОСОБА_1 просить суд винести рішення, на підставі якого:

- стягувати аліменти на малолітню дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з початку 2020 року.

Суд вважає, що позовні вимоги у виді стягнення аліментів на малолітню дитину до досягнення дитиною повноліття підлягають до задоволення в повному обсязі, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Позивачка ОСОБА_1 з відповідачем по справі ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, але проживала з ним у цивільному шлюбі (без реєстрації в органах ДРАЦС) протягом 2014 - 2015 років.

Сторони від спільного проживання мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шо підтверджується:

- витягом про реєстрацію його народження від 23.10.2019 року №;

- свідоцтвом про народження від 19.12.2019 року, виданими Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області;

- розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації від 02.12.2019 року № 239 про зміну прізвища малолітньому сину.

На даний час спільний син зареєстрований та проживає з позивачкою ОСОБА_1 та повністю перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 участі у визхованні малолітнього сина та його грошовому утриманні не приймає, поклавши таким чином обов`язок виховання та утримання малолітньої дитини повністю на позивачку ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язувати виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лобові до своєї сім "ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного .життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, який забезпечити позивачка ОСОБА_1 одна не зможе. Тому батько, який є здоровим та працездатним, повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, оскільки він працює та має постійний дохід.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 кілька разів зверталася до Відповідача ОСОБА_2 , щоб він надав кошти для матеріального забезпечення спільної дитини, яка з кожним днем потребує все більше коштів на своє утримання. Але Відповідач ОСОБА_2 відмовив позивачці ОСОБА_1 і матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина зовсім не надає.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч 2. ст. 182 Сімейного кодексу України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів наодну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі буде забезпечена рівність батьків при виконанні обов`язку утримання малолітньої дитини.

Ячк встановлено в судовому засіданні, - відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, інших аліментних зобов`язань не має, працезданий, працездатного віку, проте, - добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірах, передбачених законом, відмовляється.

На початку січня 2020 року позивача ОСОБА_1 вже зверталася до суду з заявою про стягнення аліментів, але їй було відмовлено у видачі судового наказу на підставі ч. 5 та ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Справа в тому, що для того, щоб подати до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина, позивачці ОСОБА_1 необхідно було дізнатися місце проживання та роботи Відповідача, оскільки він є переселенець з тимчасово окупованої території України.

Позивачка ОСОБА_1 намагалася неодноразово зв`язтися з відповідачем ОСОБА_2 хоча б в телефонному режимі, проте, відповідач по справі ОСОБА_2 свідомо невірно вказав своє місце проживання та роботи, що і послугувало підставою для відмови у видачі судового наказу.

З огляду на таку поведінку відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 таким чином намагається уникнути виконання своїх законних аліментних зобов`язань щодо у тримання його ж малолітньої дитини дитини, що є істотним порушенням Закону в розрізі Конституції та норм СК України, що стосується обов`язку батьків щодо утримання та виховання своїх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, аче не міг їх одержати у зв язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Доказом на підтвердження того факту, що позивачка намагалася вже стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти, - слугує належний та допустимий доказ, - ухвала суду про відмову у видачі судового наказу, яка винесена судом 12 лютого 2020 року.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про видачу судового наказу в перших числах січня місяця 2020 року, чому передувалі тривалі спроби домогтися від відповідача ОСОБА_2 добровільного надання матеріальної допомоги на утиримання спільної дитини, а тому суд приходитьб до висновку щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 не з моменту подачі позовної заяви, - з 19.02.2021 року, а з 01.01.2020 року, що відповідатиме поняттю справедливості в даному цивільному провадженні.

Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, дитині, в усякому разі, зокрема, на відносини між біологічними батьками, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Що стосується виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, в даному випадку позивачка ОСОБА_1 бажає стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_2 в частці, - 1/4 частини з усих видів заробітку (доходу), відповідно, - це не суперечить ч. 3 ст. 181 СК України.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів.

До переваг цього способу належать, по перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по друге, відсутність потреби у проведенні індексації.

Що стосується розміру стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлюється щорічно в Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з матір`ю, - позивачкою по справі, - ОСОБА_1 , та, відповідно, перебуває на її утриманні.

Поруч з тим, як встановлено в судовому засіданні, - відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, фізично здоровий, працездатний, в інших шлюбах не перебував, відповідно, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших осіб на своєму утриманні не має, інших об`єктивних обставин, з яких відповідач не може працювати, отримувати дохід, та, відповідно, не може сплачувати аліменти, в судовому засіданні не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що позивачка ОСОБА_1 просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, відповідач ОСОБА_2 свідомо, цілеспрямовано ухиляється від утримання своєї малолітньої дитини, а тому суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів на користь позивачки в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача в розмірі 1/4 частки від його доходу на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, проте, - в даному випадку аліменти слід стягувати з 01.01.2020 року, - що судом обгрунтовано вище.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску негайного виконання рішення у межах платежу за один місяць на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску до негайного виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за адин місяць.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за адин місяць.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивачка по справі, - ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 80 коп. слід покласти на відповідача по справі, - ОСОБА_2 , стягнувши їх на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 2 ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 2, 3, 7, 15, 18, 21, 27, 75, 77, 79, 80, 84, 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 191, ч. 1, ч. 2 ст. 191 СК України, ч. 3 ст. 200, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроодженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 04.11.2019 року Деснянським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого як внутрішньопереміщена особа за задресою: АДРЕСА_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Стави Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянки України, паспорт громадянки України № НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , видане (повторно) 19 грудня 2019 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, - щомісячно, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.01.2020 року, до повноліття дитини, - ОСОБА_3 , - до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроодженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 04.11.2019 року Деснянським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого як внутрішньопереміщена особа за задресою: АДРЕСА_4 , на користь держави кошти в сумі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя : О.В. Закаблук