Справа № 524/5430/20
Провадження №2/524/380/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Швець Д.С.,

за участі представників ОСОБА_1 , Байдуж Ю.С. та Лазоренко С.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Кременчуцької міської ради Полтавської області про:

1)витребування від ОСОБА_3 нежитлового приміщення, за реєстраційним номером 104, загального площею 8,5 кв.м., адреса; АДРЕСА_1 , що відчужено Кременчуцькою міською радою Яцині О.О., за Договором № 1 купівлі-продажу об`єкта приватизації шляхом викупу орендарем, серія та номер: 1081, від 10.07.2020 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А.;

2)скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53097728 від 13.07.2020 р., прийняте приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А., та припинення права власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення за реєстраційним номером за 104, загальною площею 8,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , запис про право власності № 37290888;

3)витребування від ОСОБА_4 нежитлового приміщення за реєстраційним номером 104, загальною площею 8,3 кв.м., адреса; АДРЕСА_1 , що відчужено Кременчуцькою міською радою Жукову Р.Ю., за Договором № 2 купівлі-продажу об`єкта приватизації шляхом викупу орендарем, серія та номер: 1080, від 10.07.2020 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А.;

4)скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:

53098036 від 13.07.2020 р., прийнятого приватним нотаріусом Кременчуцького

міського нотаріального округу Ципко Т.А. та припинення права власності

ОСОБА_4 на нежитлове приміщення за реєстраційним

номером 104, загальною площею 8,3 кв.м,, адреса:

АДРЕСА_1 , запис про право власності № 37291184;

5)закриття розділів «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» та «Актуальна інформація про право власності» Державного реєстру речових

прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення за реєстраційним

номером 104, та нежитлового приміщення за реєстраційним, номером 104, розташованих в будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з припиненням права власності ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та скасуванням рішень про державну реєстрацію права комунальної власності за Кременчуцькою радою Полтавської області;

6)зобов`язання Кременчуцької міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відновити технічний стан нежитлових приміщень за реєстраційним номером 104, загальною площею 8,5 кв.м. та нежитлового приміщення за реєстраційним номером 104, загальною площею 8,3 кв.м., розташованих на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , що забезпечить використання мешканцями будинку відповідно до їх цільового призначення частина під`їзду зі сходами та окремими виходами на АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначала, що проживає в АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві приватної власності. Разом з іншими власниками квартир та нежитлових приміщень будинку вона є співвласницею допоміжних приміщень загального користування - сходових клітин, під`їздів, підвалів, комор, несучих конструкцій будинку та інших.

8 листопада 2019 року за її позовом у справі № 524/8406/17 Автозаводський районний суд м. Кременчука ухвалив рішення, яким скасував рішення Кременчуцької міської ради від 29 листопада 2016 року та від 13 червня 2017 року в частині оформлення права комунальної власності на нежитлові приміщення цього будинку площею 7,1 кв.м. та 8,5 кв.м. відповідно. Суд, зокрема, встановив, що спірні нежитлові приміщення передані у комунальну власність Кременчуцької міської ради без згоди співвласників житлового будинку. Суд прямо зазначив у рішенні, що спірні нежитлові приміщення є спільною сумісною власністю мешканців будинку та призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Незважаючи на це, 10 липня 2020 року нежитлове приміщення за реєстраційним № 104 площею 8,5 кв.м. було відчужено Кременчуцькою міською радою ОСОБА_3 , а нежитлове приміщення за реєстраційним № 104 площею 8,3 кв.м. було відчужено ОСОБА_4 .

Позивач вважала, що набуття спірних приміщень у власність відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбулося незаконно та без відповідної правової підстави. Посилаючись на статті 387, 388 ЦК України, ОСОБА_2 просила суд витребувати спірне майно від набувачів як таке, що вибуло з володіння власників не з їхньої волі, зобов`язати відповідачів відновити технічний стан спірних приміщень, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на них за відповідачами та закрити розділи у Державному реєстрі щодо прав на ці об`єкти.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю. Зазначала, що Кременчуцька міська рада була обізнана про скасування судом її рішень щодо передачі спірних приміщень в комунальну власність. Той факт, що суд у справі № 524/ 8406/17 відмовив у задоволенні позову в частині скасування державної реєстрації прав власності за міською радою, не має значення, оскільки записи та рішення державних реєстраторів у Державному реєстрі речових прав є похідними від рішень про набуття права власності. Представник вважала за доцільне відновити попередній статус цих приміщень як допоміжних шляхом скасування державної реєстрації права власності відповідачів разом із закриттям розділів у Державному реєстрі речових прав на вказані об`єкти за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Кременчуцькою міською радою. Представник вважала, що ефективним способом захисту прав позивача є, зокрема, витребування від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приміщень під`їздів та відновлення їх попереднього стану.

Відповідачі позов не визнали.

Кременчуцька міська рада у відзиві (т.1, а.с. 112-117) зазначала про те, що рішенням суду у справі № 524/8406/17 не всі заявлені ОСОБА_2 вимоги було задоволено. Оскільки суд не встановив підстав для скасування рішень державного реєстратора індексні номери 34998209 від 28 квітня 2017 року та 36452767 від 3 серпня 2017 року про державну реєстрацію права комунальної власності на спірні приміщення, Кременчуцька міська рада на момент відчуження спірного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була їх законним власником.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні висловлювала думку про те, що ОСОБА_2 не має повноважень діяти від імені всіх співвласників будинку та заявляти вимогу про витребування спірного майна. Представник зазначала, що задоволення позову в цій частині стане підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірні приміщення. Представник переконувала суд у тому, що набуття відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прав власності на ці відокремлені приміщення нічим не порушує законних прав та інтересів мешканців будинку, оскільки ці частини під`їздів з виходом на центральну вулицю міста протягом десятків років за призначенням не використовувались.

ОСОБА_3 позов не визнав. Відзиву на позовну заяву не направив; його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 набув право власності на нежитлове приміщення площею 8,5 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору № 1 купівлі-продажу об`єкту приватизації шляхом викупу орендарем від 10 липня 2020 року. На її думку територіальна громада м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради не мала перешкод для реалізації прав власника шляхом розпорядження майном, оскільки рішення державного реєстратора про реєстрацію права комунальної власності на спірне майно не було скасовано. ОСОБА_3 мав всі підстави покладатися на легітимність добросовісних дій органу місцевого самоврядування. Представник зазначала також, що витребування майна від ОСОБА_3 буде неспівмірним втручанням органу влади у право особи на мирне володіння належним їй майном. В тому разі, якщо Кременчуцька міська рада вчинила помилку, її наслідки не можуть бути виправлені за рахунок ОСОБА_3 , і ефективним способом захисту прав позивачки може бути стягнення збитків. В результаті реконструкції, проведеної ОСОБА_3 у законний спосіб, спірне приміщення приєднано до іншого, і як окремий об`єкт нерухомого майна не існує. Повернення спірного приміщення у попередній стан неможливо без руйнування новоствореного об`єкту та втрати ним свого цільового призначення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву до суду не направив.

Ухвалою судді від 4 вересня 2020 року у справі відкрите загальне позовне провадження (т.1, а.с. 50).

Ухвалою суду від 4 вересня 2020 року було частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову власникам спірних приміщень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було заборонено вчиняти дії з реконструкції, приєднання до інших приміщень, перепланування, будівництва та надання дозволів на це. Заява про забезпечення позову залишена без задоволення в частині заборони власникам розпоряджатися спірним майном, оскільки жодні обставини, які б свідчили про намір власників приміщень укласти угоду щодо їх відчуження, суду повідомлені не були (т.1, а.с. 62).

Ухвалою суду від 1 грудня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів (т.1, а.с. 130).

Ухвалою суду від 4 лютого 2021 року у справі закрите підготовче провадження (т.1, а.с. 137).

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову. Суд обґрунтував своє рішення тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16 квітня 2021 року власником нежитлового приміщення площею 8,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний № 104 є ОСОБА_7 , позовні вимоги до якого не заявлені. Об`єкт площею 8,5 кв.м. за реєстровим № 104 об`єднаний з іншим приміщенням, щодо якого спору немає, і реконструкція закінчена у квітні 2020 року, тобто до звернення ОСОБА_2 в суд із зазначеним позовом і до постанови ухвали суду від 04.09.2020 року про забезпечення позову. За таких обставин суд дійшов висновку, що забезпечення позову у спосіб, про який просила позивач, не забезпечить фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову (т.1, а.с. 188).

Ухвалою суду від 26 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів (т.1, а.с. 221).

Ухвалою суду від 6 вересня 2021 року суд задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Байдуж Ю.С. про витребування доказів (т.2, а.с. 14).

Ухвалою судді від 29 вересня 2021 року відвід судді Кривич Ж.О. визнано необґрунтованим; заява позивача ОСОБА_2 про відвід судді Кривич Ж.О. була передана до канцелярії суду для визначення в порядку статті 33 ЦПК України іншого судді для її розгляду (т.2, а.с. 41).

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року заява ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Кривич Ж.О. залишена без задоволення (т.2, а.с. 43).

Ухвалою судді від 5 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 про призначення у справі судової комплексної будівельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи (т.2, а.с. 90).

Ухвалою суду від 15.11.2021 року провадження у справі в частині позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора індексний номер 34998209 від 28.04.2017 року та індексний номер - 36452767 від 03.08.2017 року про державну реєстрацію права комунальної власності за Кременчуцькою міською радою Полтавської області на нежитлові приміщення площею 8,5 та 7,1 кв.м., розташовані на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , закрито з підстав пункту 3 частини 1 статті 255 ЦК України.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_4 . Цей триповерховий будинок розташований в центральній частині міста, рік побудови 1945. Спірні нежитлові приміщення площею відповідно 7,1 кв.м. (в даний час - 8,3 кв.м.) та 8,5 кв.м., які фактично були частинами сходових клітин під`їздів, рішеннями Кременчуцької міської ради були віднесені до об`єктів комунальної власності територіальної громади, а 28 вересня 2017 року передані в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 для роздрібної торгівлі.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 8 листопада 2019 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області та виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Суд скасував рішення ради від 29 листопада 2016 року та рішення ради від 13 червня 2017 року в частині оформлення права комунальної власності на нежитлові приміщення площами 7,1 кв.м. (в даний час це приміщення площею 8,3 кв.м.) та 8,5 кв.м. відповідно. Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування рішень державного реєстратора індексні номери 34998209 від 28 квітня 2017 року та 36452767 від 3 серпня 2017 року про державну реєстрацію права комунальної власності на зазначені об`єкти суд залишив без задоволення (т.1, а.с. 31-40).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 1 липня 2020 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області залишено без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 листопада 2019 року без змін (т.1, а.с. 23-30).

Суди зазначали, що спірні приміщення не є окремо виділеними і є допоміжними приміщеннями житлового будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування -пересування людей. Ці приміщення у відповідності до положень статті 382 Цивільного кодексу України та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» належать власникам квартир на праві спільної сумісної власності. Відчуження нежитлових приміщень до комунальної власності міста відбулося без згоди співвласників будинку. Фактична зміна їх цільового призначення з допоміжного приміщення багатоквартирного будинку на нежитлове приміщення відбулась без виготовлення та затвердження відповідної проектної документації, а також без згоди власників квартир, які внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваних рішень втратили своє майно.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини заявлених вимог, суди виходили з того, що у державного реєстратора були відсутні підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав чи відмови у такій реєстрації. Вимоги про скасування рішень державного реєстратора суд вважав похідними від вимог про визнання дій державного реєстратора протиправними і підстав для їх задоволення не встановив (т.1, а.с. 39).

10 липня 2020 року територіальна громада м. Кременчука Полтавської області в особі Кременчуцької міської ради (продавець) та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (покупець) уклали договір № 1 купівлі-продажу об`єкту приватизації шляхом викупу орендарем. Відповідно до умов цього договору покупець зобов`язався передати у власність покупцю нежитлове приміщення загальною площею 8,5 кв.м., яке розміщується в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 104, а покупець зобов`язався сплатити 64 320 грн. (т.1, а.с. 236-239). 13.07.2020 року був складений акт приймання-передачі зазначеного приміщення (т.1, а.с. 230).

10 липня 2020 року територіальна громада м. Кременчука Полтавської області в особі Кременчуцької міської ради (продавець) та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (покупець) уклали договір № 2 купівлі-продажу об`єкту приватизації шляхом викупу орендарем. Відповідно до умов цього договору покупець зобов`язався передати у власність покупцю нежитлове приміщення загальною площею 8,3 кв.м., яке розміщується в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 104, а покупець зобов`язався сплатити 63 000 грн. (т.1, а.с. 232-235). 13.07.2020 року був складений акт приймання-передачі зазначеного приміщення (т.1, а.с. 231).

Отже, відчуження спірних об`єктів відбулося після набрання законної сили рішення суду про визнання незаконними рішень Кременчуцької міської ради про оформлення права комунальної власності на них.

20 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 подала заяви про скасування записів Державного реєстру речових прав на спірні об`єкти. Рішеннями державних реєстраторів від 20 липня 2020 року у скасуванні записів розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритих на об`єкти нерухомого майна з реєстраційними номерами 104 та 104, було відмовлено. Підставами для відмови було те, що 13 липня 2020 року проведені реєстрації переходу права власності за іншими суб`єктами; окрім того, рішенням суду від 8 листопада 2019 року були скасовані тільки рішення Кременчуцької міської ради від 16 вересня 2016 року та від 13 червня 2017 року, у той час як підставами для державної реєстрації права комунальної власності були й інші документи (т.1, а.с. 19-22).

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України передбачено право власника про витребування майна від добросовісного набувача, який придбав його за відплатним договором в особи, яка не мала право його відчужувати, в разі, коли майно вибуло з володіння власника не з його волі.

ОСОБА_2 як власниця квартири у будинку АДРЕСА_1 і відповідно співвласниця приміщень загального користування (у тому числі, допоміжних) має право заявляти вимоги про витребування спірного майна.

Учасники справи не повідомили суду фактичних обставин, які б підтверджували те, що власники інших квартир та нежитлових приміщень будинку підтримують вимоги ОСОБА_2 та заперечують проти оформлення спірних обєктів у комунальну власність без їхньої згоди, а у подальшому - їх відчуження. Проте, для вирішення справи ця обставина правового значення не має. Навіть діючи поодинці, ОСОБА_2 має право вимагати усунення порушення її прав. Суд не погоджується з аргументами представників відповідачів про те, що позивач не має повноважень на витребування майна, а задоволення позову в цій частині стане підставою для реєстрації за нею права власності на спірне майно.

З позову не вбачається, що ОСОБА_2 намагається представляти інтереси інших співвласників або має на меті витребувати спірні об`єкти у свою власність.

Водночас суд зазначає про те, що відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідач у цивільному процесі це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі (Постанова Верховного Суду України від 7 жовтня 2020 року у справі 705/3876/18).

Під час розгляду справи було встановлено, що 4 грудня 2020 року ОСОБА_4 продав приміщення площею 8,3 кв.м. (раніше площею 7,1 кв.м.) ОСОБА_7 . Це означає, що ОСОБА_4 на час вирішення цієї справи не є власником одного із спірних приміщень, відповідно витребувати від нього спірне приміщення, а також задовольнити інші, заявлені до нього вимоги, не має підстав.

Отже, позовні вимоги, в частині заявленій до ОСОБА_4 , задоволенню не підлягають як такі, що висунуті до неналежного відповідача.

Суд встановив також, що відповідач ОСОБА_3 раніше, ніж ОСОБА_2 звернулася в суд із цим позовом, виконав реконструкцію належних йому приміщень, внаслідок якої об`єднав нежитлове приміщення площею 8,5 кв.м. з іншими належними йому приміщеннями. Це підтверджується тим, що Декларація про готовність об`єкту до експлуатації серія ПТ №07 була видана 16 квітня 2020 року. В результаті реконструкції площа приміщення становить 69,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104. Державна реєстрація новоствореного об`єкта нерухомого майна проведена 14 січня 2021 року.

На даний час спірне приміщення площею 8,5 кв.м. як окремий об`єкт нерухомості не існує. Відновлення технічного стану нежитлового приміщення, яке забезпечить використання його мешканцями будинку відповідно до цільового призначення як частини під`їзду зі сходами та окремого виходу на вулицю Соборну, якщо й можливо, то тільки внаслідок проведення будівельних робіт. Не встановлено, чи потребуватиме така «зворотня реконструкція» втручання у несучі конструкції будинку, отримання необхідних дозволів і таке інше. Позивач не надала суду доказів того, що відновлення попереднього стану спірного приміщення є технічно можливим. Клопотання представника відповідача про призначення у справі комплексної будівельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи, суд відхилив. При цьому суд врахував, що клопотання заявлено з порушенням процедури під час розгляду справи по суті, і позивач висловлював категоричну незгоду із призначенням таких експертиз.

13.05.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про постановлення окремої ухвали (т.1, а.с. 200-205). Позивач вважала, що відповідачі вчинили кримінальне правопорушення, передбачене статтею 382 Кримінального Кодексу України, оскільки вони були обізнані про те, що суд визнав неправомірним оформлення приміщень у комунальну власність.

Відповідно до частин 1 та 11 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу… Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

У клопотанні ОСОБА_2 зазначає, що про цей факт вона повідомила Президента України, Кабінет Міністрів України, всі наявні правоохоронні органи та засоби масової інформації.

Сторони повідомили суд про те, що в даний час у провадженні слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції перебуває кримінальне провадженні за №0000057, де досліджується законність виготовлення технічних паспортів на спірні приміщення.

Будь-які інші, нові обставини відчуження спірних приміщень, відмінні від тих, про які правоохоронні органи повідомила сама ОСОБА_2 , судом не встановлювались. Необхідності у постановленні окремої ухвали немає.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2021 року

Суддя Ж.О. Кривич