Справа № 463/697/20
Провадження № 2/463/595/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

представника відповідача - Мельника В.Я. ,

представника третьої особи - Шиманської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 , від 21 вересня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2735.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . З листа приватного нотаріуса Гузели Н.М. від 09.12.2019 року він дізнався, що після смерті його матері заведена спадкова справа № 29/2019, в якій зазначено, що його матір склала заповіт, який посвідчено Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 21.09.2015 року та зареєстрований за № 3-2785. З копії заповіту від 21.09.2015 року вбачається, що він складений на користь ОСОБА_3 . У заповіті вказано, що заповіт прочитано матір`ю - «та прочитано мною особисто в голос о 08 год. 50 хв.», тобто заповіт складено до початку робочого дня - 09 год. 00 хв. Разом з тим, зазначає, що заповіт прочитано вголос інвалідом 1-ої групи без потреби, а лише через 10 хвилин, тобто о 09 год. 00 хв. такий підписано. Ці обставини є такими, що надають підстави сумніватися в усвідомленні заповідачем своїх дій. Також вказує на те, що він мав добрі стосунки зі своєю матір`ю, проживав у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджує сама ОСОБА_3 у своєму позові у справі № 463/10018/19, що розглядається Личаківським районним судом м.Львова. Вважає, що у третьої особи ОСОБА_3 були корисливі мотиви відносно ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_3 у своєму позові про право на частку в квартирі зазначила відповідачем ОСОБА_4 . Крім цього, він обізнаний з відомостями, які зазначені у медичній картці амбулаторного (стаціонарного) хворого - епікриз з історії хвороби № 1223. З цієї інформації він робить висновок про те, що його матір ОСОБА_4 , хворіючи на багато хвороб приймала певні лікувальні засоби і не була в стані усвідомлювати свої дії при підписанні заповіту 21.09.2015 року. Маючи ще в 2014 році початкову катаракту, прочитати заповіт вголос 21.09.2015 році ОСОБА_4 було важко. Крім того, зазначив, якщо 21.09.2015 року інвалід 1-ої групи, віком 80 років, обтяжена багатьма хворобами, з`явилась до початку робочого дня до нотаріуса, щоб скласти заповіт, при таких обставинах нотаріус мав би виконати вимоги розділу 17 «Посвідчення заповітів», «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року № 2015, а саме посвідчувати заповіт в присутності двох свідків, відомості про яких повинні бути вказані у заповіті. Зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом, а тому, наявний заповіт на користь онучки, яка відповідно до ст.1265 ЦКУ є спадкоємцем шостої черги, порушує його право на спадкування, у зв`язку з цим, ставить під сумнів дійсність заповіту від 21.09.2015 року.

Представником третьої особи ОСОБА_3 - адвокатом Шиманською О.С. 22.05.2020 року подано пояснення до позову з яких вбачається, що позов ОСОБА_2 вважає безпідставним та необґрунтованим, а також заявленим з порушенням вимог п.2 частини 3 статті 175 ЦПК України. Заявляючи позов до суду 27.01.2020 року позивач свідомо вводить суд в оману, подаючи адресу третьої особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), за якою ОСОБА_3 лише зареєстрована, проте не проживає з об`єктивних на те причин. Станом на момент позовної заяви позивачу було відомо, що місце проживання третьої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 і саме така адреса вказана у матеріалах справи № 463/10018/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності. Вважає, що такими діями позивач переслідував мету схилити суд до розгляду даної цивільної справи у відсутності ОСОБА_3 чи її представника. Разом з тим, зазначила, що пред`являючи позов до суду, позивач зазначив, що ставить під сумнів дійсність заповіту, оспорює діяння нотаріуса щодо вчинення нотаріальної дії керуючись розділом 17 «Посвідчення заповітів» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 № 20/5, наказ про затвердження якої втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції № 296/5 (z0282-12) від 22.02.2012 року. Крім цього, зазначає, що заповіт є дійсним та таким, що відповідає вимогам закону, посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону. Питання щодо дотримання нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори вимог Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при складенні та посвідченні заповіту ОСОБА_4 від 21 вересня 2015 року жодних сумнівів не викликає. А застосування пункту 1.7 цього Порядку є незаперечним свідченням волевиявлення заповідача ОСОБА_4 , яке було вільним і відповідало її волі. Із матеріалів справи вбачається, що заповідач ОСОБА_4 сама прочитала вказаний заповіт та здійснила на ньому запис «Заповіт прочитано мною особисто вголос та підписано власноручно», а тому можна прийти до висновку про повну відсутність підстав вважати складений заповіт недійсним, оскільки позивач не надав суду належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складенні чи посвідченні.

Позовна заява поступила до суду 27.01.2020 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 29.01.2020 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали.

12 лютого 2020 року позивачем подано заяву на усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 29.01.2020 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17.02.2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 19.05.2020 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто заявнику. Роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 15.06.2020 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто заявнику. Роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21.07.2020 року, заявлений позивачем 20.07.2020 року відвід судді Грицку Р.Р визнано необґрунтованим та передано заяву ОСОБА_2 для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід судді Грицка Р.Р.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17.08.2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Грицка Р.Р. відмовлено за безпідставністю.

19 серпня 2020 року на адресу суду поступили належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 29/2019 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою підготовчого судового засідання від 01.10.2020 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, залишено без розгляду клопотання позивача щодо допиту в якості свідка ОСОБА_6 .

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 01.10.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21.01.2021 року, витребувано з Комунального некомерційного підприємства «6-а міська поліклініка м.Львова» медичну документацію (оригінал медичної карти) амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24.02.2021 року з метою встановлення розуміння спадкодавцем своїх дій на момент складання заповіту та можливості керувати своїми діями, судом було призначено посмертну судову-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 05.07.2021 року, поновлено провадження у цивільній справі ОСОБА_2 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гузела Н.М. про визнання заповіту недійсним.

В судове засідання 22.11.2021 року позивач не з`явився, разом з тим, 15.11.2021 року подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Однак, у попередніх судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Крім того зазначив, що він ознайомився з висновком судово-психіатричної експертизи № 11/К та встановив, що в 1990 році ОСОБА_4 була визнана інвалідом 1-ої групи загального захворювання, тобто станом на 21.09.2015 року вона була інвалідом 25 років та складала заповіт у віці 80 років. З медичної картки вбачається, що вона скаржилась на головні болі, перебула на лікуванні у Львівській обласній клінічній лікарні, потребувала стороннього догляду. Зазначив, що ще в 1990 році по факту вона потребувала опіки, адже були порушення психіки, вважає, що пам`ять у неї не покращилась та психіка не відновилась, інсульт, який вона перенесла у 1978 році вплинув на здатність мислити. Разом з тим, зазначив, що у його матері була початкова катаракта, вона погано бачила, мала психічні порушення, які були наслідками розладу свідомості, а тому не усвідомлювала в нотаріуса, що від неї хочуть так як була обтяжена різними хворобами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Мельник В.Я. позов заперечив, оскільки оформлення оспорюваного заповіту відповідало вимогам закону, а сам заповіт відображав волю спадкодавця. Крім того зазначив, що при складенні заповіту нотаріусом було встановлено особу спадкодавця ОСОБА_4 , перевірено її дієздатність, проведено з такою бесіду. Також зазначив, що відповідно до вимог ст.ст.30, 34, 35 ЦПК України нотаріуси не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. Тобто в даному випадку нотаріус не може бути залучений до участі у справі в якості відповідача, а має бути третьою особою.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Шиманська О.С. позовні вимоги заперечила з підстав викладених у письмових поясненнях від 22.05.2020 року. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Третя особа приватний нотаріус Гузела Н.М. в судове засідання не з`явилася, разом з тим на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вирішення даного спору покладає на розсуд суду.

Враховуючи вищезазначені обставини та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим завершити розгляд справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились у судове засідання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 07.04.1973 року (т.1 а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 16.11.2019 року, мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 859 (т.1 а.с.7).

Померла ОСОБА_4 склала заповіт від 21.09.2015 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., яким усе своє майно заповіла своїй внучці ОСОБА_3 , 1986 р.н. (т.1 а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 у приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гузелою Н.М. заведено спадкову справу № 29/2019, в якій знаходиться заява ОСОБА_3 від 21.11.2019 року про прийняття спадщини за заповітом (т.1 а.с.164-165).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено у ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

У статті 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 за життя склала заповіт, щодо всього належного їй майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право, який був посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., яким усе своє майно заповіла своїй внучці ОСОБА_3 , 1986 р.н. (т.1 а.с.8).

Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст.215, 216 ЦК України. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з вимогами ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач в силу вимог ст.10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Разом з тим, суд враховує наступне. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому, визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених ст.1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

У відповідності до ч.1 ст.56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позивач зазначає, що спадкодавець за життя тяжко хворіла, а тому вважає, що заповіт є недійсним через відсутність волевиявлення заповідача, нерозуміння ним значення своїх дій та порушення вимог щодо його посвідчення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України (в редакції 2004 року). При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України, суд відповідно до ст.145 ЦПК України (в редакції 2004 року) за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24.02.2021 року, призначено посмертну судову-психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 11/К від 28.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 станом на 21 вересня 2015 року тяжким психічним розладом не страждала, під час підписання заповіту 21 вересня 2015 року могла усвідомлювати значення свої дій та керувати ними (т.2 а.с.53-58).

Таким чином, ОСОБА_4 на момент складання заповіту розуміла характер та значення своїх дій.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є спеціалістом у сфері нерухомості, а тому ОСОБА_4 до неї звернулася з приводу відчуження нерухомого майна - квартири, яку вона, як спеціаліст оглядала, неодноразово зустрічалась та обговорювала з ОСОБА_4 всі обставини продажу такої. Жодних явних ознак, які б свідчили про негативний стан здоров`я ОСОБА_4 їй невідомо.

З положень ст.202 та ст.1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а тому, суд приходить до висновку про неможливість з наведених позивачем підстав визнати даний заповіт недійсним.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі N 201/16327/16-ц (N 61-43384св18) зроблено висновок, що нотаріуси у розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК України не є особами, прав і обов`язків, яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна про визнання заповіту недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Зелена,2, .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна, місцезнаходження: 79049, м.Львів, пр.Червоної Калини,58А/1.

Повний текст судового рішення складено - 30 листопада 2021 року.

Суддя Грицко Р.Р.