Справа № 263/5148/21
Провадження №2/263/1706/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря судового засідання Костиць А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі майна, яке знаходиться в спільній частковій власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 , що документально складає 31/50 частини від усього домоволодіння. Згідно технічної документації належна їй частина майна є окремою частиною у вигляді житлового будинку з відповідними до цієї частини надвірними побудовами, загальною площею 107,6 кв.м., житловою 59,7 кв.м. з огорожею. Згідно наказу начальника Головного управління містобудування і архітектури № 208 від 14.05.2021 року об`єкту нерухомого майна, що складає 31/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить їй, було присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1 . Також їй на праві приватної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 7/16-1327 від 03.03.2017 року та внесених відповідних записів про реєстрацію в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 19619110, 19616586 належить земельна ділянка, площею 0,027 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:005:0516) та земельна ділянка, площею 0,0152 га з тим самим цільовим призначенням (кадастровий номер :01:005:0513), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і на яких знаходиться спірне нерухоме майно Відповідачка ОСОБА_3 є іншим співвласником нерухомого майна з належною їй 19/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 яка складалася з житлового будинку (В-1), площею 46,34 кв.м. і сараю (літера Г), однак з причин руйнації та фактичного знищення житлового будинку ще на початку 2000 років, цієї частки в натурі не існує, що додатково вказує на технічні підстави задоволення цього позову і дозволяє при відсутності будь-яких будівельних змін та перебудов використовувати її, ОСОБА_1 , частину , як окремий об`єкт нерухомості, що і робиться фактично на теперішній час нею постійно, протягом тривалого часу з моменту набуття права власності. Також вказує, що режим спільної часткової власності її домоволодіння не дозволяє їй в повній мірі використовувати майно та розпоряджатися ним, оскільки відсутність відповідачці та її будинку не дає можливості в добровільному порядку укласти нотаріальний договір про виділ частки в натурі. У зв`язку із цим, посилаючись на положення статей 355, 356, 364, 367 ЦК України, просить виділити їй в натурі нерухоме майно, а саме: 31/50 частини житлового будинку, що складається з житлового будинку (літера А-1) з житловою прибудовою (літера Б-1), житлової мансарди (літера Б/м), двох прибудов (літера а-1, а3-1), сіней (літера а1-1, а2-1), погребу ( літера а3/п), ганку (літера а4), загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 59,7 кв.м., сараїв (літери И-1, К-1, К/м, Л-1), огорожі (№1-5) та визнати за нею право власності на вказану частину житлового будинку, як на окремий, виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна, та припинити право спільної власності на 1/2 частину домоволодіння.

Позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_4 та адвокат Темір І.В. в судове засідання не прибули, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надіслала.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить згідно договору дарування (р-р. № 2734 від 31.08.2009 року) та договору купівлі-продажу частини будинку (р-р. № 1711 від 29.04.2016 року) 8/50 та 23/50 частини відповідно одноповерхового будинку АДРЕСА_1 , що документально складає 31/50 від усього домоволодіння АДРЕСА_1 та підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно , виданим Маріупольським БТІ за № 27429592 від 15.10.2009 року та відомостями про реєстрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 14441450 від 29.04.2016 року.

Також позивачці на праві приватної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 7/16-1327 від 03.03.2017 року, та внесених відповідних записів про реєстрацію в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 19619110, 19616586 ,належить земельна ділянка, площею 0,027 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:005:0516) та земельна ділянка, площею 0,0152 га з тим самим цільовим призначенням (кадастровий номер :01:005:0513) за адресою: АДРЕСА_1 і на яких знаходиться спірне нерухоме майно.

Згідно наказу начальника Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради № 208 від 14.05.2021 року об`єкту нерухомого майна, що складає 31/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить позивачці, було присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідачці ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 19/50 частин домоволодіння які, складалися з житлового будинку (В-1), площею 46,34 кв.м. і сараю (літера Г), однак з причин руйнації та фактичного знищення цієї частини , житлового будинку в натурі не існує, що підтверджується технічною документацією на домоволодіння, нотаріально посвідченим за р-р. № 2-4507 від 31.09.1992 року свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке мається в матеріалах інвентарної справи ККП «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість».

Отже, згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.10.2009 року за № 27429592, виданого Маріупольськім БТІ, відомостей про реєстрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 14441450 від 29.04.2016 року та відомостей з інвентарної справи ККП «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» позивачка та відповідачка є єдиними співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно технічної документації, зробленої на підставі інвентаризації в 2015 році МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» вказано, що 31/50 частини домоволодіння складаються з окремого житлового будинку (літера А-1) з житловою прибудовою (літера Б-1), житлової мансарди (літера Б/м), двох прибудов (літера а-1, а3-1), сіней (літера а1-1, а2-1), погребу ( літера а3/п), ганку (літера а4), загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 59,7 кв.м., сараїв (літери И-1, К-1, К/м, Л-1), огорожі (№1-5).

Щодо можливості виділу частки домоволодіння позивачці в натурі, то відповідно до технічної документації спірна частина домоволодіння розташована окремо, а інших об`єктів нерухомого майна для іншого співвласника не існує. Крім того, ця частина має два окремих обладнаних дверних входів та виходів та дозволяє при відсутності будь-яких будівельних змін та перебудов використовувати її власником як окремий об`єкт нерухомості.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна від 22.03.2021 року 31/50 (8/50 та 23/50) частини домоволодіння, яка складається з житлового будинку (літера А-1) з житловою прибудовою (літера Б-1), житлової мансарди (літера Б/м), прибудов (літера а-1, а3-1), сіней (літера а1-1, а2-1), погребу ( літера а3/п), ганку (літера а4), загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 59,7 кв.м., сараїв (літери И-1, К-1, К/м, Л-1), огорожі (№1-5), що розташовані в АДРЕСА_1 є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі без проведення будівельних робіт.

Зміст права власності полягає у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, за яким право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку , встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

За правилами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Також у відповідності до п. 7 зазначеної вище Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Верховним Судом України у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року викладено правову позицію, де зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання позивачкою достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчать про перебування в її власності окремої земельної ділянки, на території якої знаходиться 31/50 частини домоволодіння вже з іншим присвоєним поштовим номером спірному об`єкту нерухомого майна, яке складається з окремої частини житлового будинку фактично відділеної від частки відповідача, має окремий вхід та вихід, відокремлена огорожею, та згідно з висновком техніка може бути виділена в натурі, тому виділ частки майна ОСОБА_1 може бути проведений за рішенням суду та позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на частину домоволодіння як на окремий виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна та відповідно припинити право спільної часткової власності на 31/50 частини домоволодіння, що належить позивачці та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із задоволенням позову у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в сумі 1778 гривень 60 коп.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 321,355, 356, 358, 361,364,367 ЦК України, ст.ст. 12, 82, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі майна, яке знаходиться в спільній частковій власності та визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на 31/50 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку (літера А-1) з житловою прибудовою (літера Б-1), житлової мансарди (літера Б/м), прибудов (літера а-1, а3-1), сіней (літера а1-1, а2-1), погребу ( літера а3/п), ганку (літера а4), загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 59,7 кв.м., сараїв (літери И-1, К-1, К/м, Л-1), огорожі (№1-5), як на окремий, виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна із часткою 1/1, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на відповідні 31/50 частини вказаного домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1778 гривень 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л.Г. Шатілова