Справа № 585/1309/20
Номер провадження 2/585/33/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.

розглянувши у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданнісправу № 585/1309/20, провадження № 2/585/33/21

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа: ОСОБА_4

предмет позову: визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності без реального виділення.

Представник позивача: ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності від 19.05.2020 року,

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності без реального виділення. В обґрунтування позову посилається на те, що Відповідач 1 є її сином, а ОСОБА_3 - колишня невістка. Молоде подружжя проживало разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та були пов`язані з нею спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. 14.12.2013 вона зі своєї кредитної картки зняла 20000 грн., які надала відповідачам, щоб ті позичили вказані кошти ОСОБА_6 , у якої збирались купити 7/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 22.04.2014 вона зареєструвалась за вказаною адресою. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2014стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 20000 грн. позики. 28.08.2015 начальником відділу ДВС Роменського МУЮ винесено постанову про передачу майна стягувачу, що перебувало на прилюдних торгах, якщо вони не відбулися в рахунок погашення заборгованості згідно якої стягувачу ОСОБА_3 передано нерухоме майно:7/25 ч. домоволодіння загальною площею 191,8 кв.м, жилою площею 124,5 кв.м.(загальна площа збільшилась на 12,1 кв.м., жила площа зменшилась на 43,2 кв.м. за рахунок самочинного перепланування в будинках власником ОСОБА_4 і становить: загальна площа 197,1 кв.м., жила площа 81,3 кв.м). Поряд з будинком знаходяться надвірні будівлі, огорожа металева, ворота металеві. Земельна ділянка, площею 0,429 га кадастровий номер :05:042:0101 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі указаної постанови 28.08.2015 складено відповідний Акт про передачу майна стягувачу, що перебувало на прилюдних торгах, якщо вони відбулися в рахунок погашення заборгованості. 13.11.2015 ОСОБА_3 видано Свідоцтво та проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності на 7/25 частки житлового будинку загальною площею 197,1 кв.м, житловою площею 81,3 кв.м., з належними до нього будівлями та спорудами: сарай цегляний літ. «Д», літня кухня літ. «В1», вбиральня цегляна літ. «у», погріб літ. «п/г», гараж цегляний літ. «Г», гараж цегляний, літ.»В», погріб літ «п/г», сарай-прибудова цегляний літ. «Г», гараж цегляний, літ. «В», погріб літ. «п/г», сарай-прибудова цегляний літ. «б», сарай цегляний літ. «Г», гараж цегляний літ. «В», погріб літ. «п/г», сарай-прибудова цегляний літ. «б», сарай цегляний літ. «Б1», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а», підвал цегляний літ. «п/д», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Вартість 7/25 частин житлового будинку станом на 16.10.2013 - 29372 грн., при цьому суб`єкт оціночної діяльності визначаючи таку вартість нерухомого майна виходив з того, що його стан незадовільний (після пожежі, ніхто не проживає, йде масове руйнування будівлі). За її кошти та кошти відповідачів протягом 2016 року з метою подальшого в ньому проживання ними проведено капітальний ремонт 7/25 частки указаного житлового будинку. Ринкова вартість зазначеного нерухомого майна збільшилась і становить 481000 грн. (збільшилась з 144000 грн. до 481000 грн.) Частка виконаних поліпшень у вартості всієї садиби: 7/25 частки будинку садибного типу АДРЕСА_3 , площею 81,5 кв.м.. житлового будинку «А» з відповідними прибудовами, сарай «б» з погребом «п», вбиральня «У1», ворота з хвірткою з фасаду, ворота з хвірткою та огорожа в кінці городу, ганок та підпірна станка 25 п.м. у дворі, а також 7/25 частин земельної ділянки площею 0,0429 га складає 49,6 %, що в правильних дробах дорівнює 50/100, ринкова вартість указаних поліпшень складає 238576,00 грн. Виконані ремонтно-будівельні роботи є істотними поліпшеннями. Вважає 7/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 її та відповідачів спільною сумісною власністю. 22.05.2019 між відповідачами розірвано шлюб. Згоди щодо володіння, користування та розпорядження належним їм на праві спільної сумісної власності нерухомого майна вона з відповідачами не дійшла. Тому просить визнати за нею право спільної сумісної власності на 7/25 частки указаного нерухомого майна та виділити їй 1/3 частку із майна, що є у спільній сумісній власності 7/25 частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 вказує про те, що позов не визнає, вважає нерухоме спірне нерухоме майно своєю особистою власністю. Зазначає, що з моменту укладення шлюбу вона з чоловіком ОСОБА_2 проживали в буд. АДРЕСА_1 до осені 2015 року. Разом з ними в будинку жила сестра чоловіка, з якою вони майже не спілкувались, та її син, взаємних прав та обов`язків вони з останньою не мали. Позивачка жодного дня з ними не проживала, лише іноді приходила в гості. Спільним побутом з нею вони з чоловіком пов`язані не були, не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету. ОСОБА_1 проживала і проживає за іншою адресою, по АДРЕСА_4 зі своїм чоловіком ОСОБА_8 . У жовтні 2013 її ( ОСОБА_3 ) бабуся ОСОБА_9 уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинок, земельну ділянку, господарські будівлі та споруди) і частину коштів у розмірі 6000 доларів США та 25000 грн. подарувала їй. Оскільки її колишній чоловік міг всі кошти витратити, так грав в карти та гральні автомати, вона вирішила ці кошти вкласти в нерухомість і позичила ОСОБА_6 кошти у розмірі 20000 грн. терміном повернення до 01.06.2014, уклавши договір позики, при цьому домовившись з нею про подальше придбання у неї 7/25 частин спірного нерухомого майна. Крім того, цього ж дня, побоюючись за кошти і будучі впевненою, що ОСОБА_6 не продасть цю частину будинку іншим покупцям, вона віддала їй 6000 доларів США із майбутнім укладенням договору купівлі-продажу будинку (7/25 частини) за АДРЕСА_2 . Передача коштів також була зафіксована у договорі позики і при передачі коштів була присутня свекруха (позивач). ОСОБА_6 кошти не повернула, договір позики зник і вона звернулась до суду з позовом про стягнення на свою користь 20000 грн. На підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 14.11.2014 виданий виконавчий лист про примусове стягнення з ОСОБА_6 указаних коштів. 10.02.2015 було здійснено опис 7/25 частини нерухомого майна за вказаною вище адресою та оцінено експертом 10.03.2015 у 862423 грн. та виставлено на торги. Після 2 уцінок майно не продалося і їй запропоновано залишити його за собою. ОСОБА_6 не заперечувала, повідомила, що у неї є місце проживання, а ця частина нерухомого майна її не цікавить. Тому вона оформила право власності на спірне нерухоме майно. Від позивача вона ніяких коштів не отримувала. У серпні 2015 вона з чоловіком перейшли проживати у частину будинку АДРЕСА_2 . Свекруха з ними не жила, іноді, але дуже рідко приходила в гості, оскільки її ( ОСОБА_3 ) чоловік був проти спілкування з нею. Перед оформленням документів, вона дізналась про те, що ї свекруха зі своїм чоловіком та другим сином з дозволу ОСОБА_6 зареєструвались у спірному житлі, з якого добровільно не знялись і по сьогоднішній день. З моменту укладення шлюбу її чоловік жодного дня не працював, жив особистим життям, через що у 2019 році їх шлюб розірвано. Спірне майно є її особистої власністю, оскільки придбане за подаровані кошти. Крім того, відповідач ОСОБА_3 вважає недопустимим та неналежним доказом висновок експертного дослідження №85 від 26.03.2020, у якому вартість майна вказана 481000 грн., а придбане воно за 862423 грн. Висновок зроблений станом на 26.03.2020, коли шлюб між нею та відповідачем 2 розірвано рішенням суду, яке набрало законної сили 02.07.2019. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, суду пояснив, що позивач і молоде подружжя (відповідачі) проживали всі разом в АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом і мали один бюджет. Це проявлялось у тому, що сторони мали спільні інтереси, усі кошти складали і витрачали на досягнення спільної мети: на харчування, купівлю речей або ремонт, спільно утримували житло. Тобто, позивач проживала по сусідству разом з чоловіком, але переважно перебувала у домоволодінні по АДРЕСА_1 . На протязі якого часу так відбувалось, йому не відомо. Визнає, що відповідно чинного законодавства Відповідач 2 і позивач мають взаємні права і обов`язки.

Частину будинку по АДРЕСА_2 , придбали за спільні кошти: частину дала ОСОБА_3 , а частину дала позивачка, тобто уклали договір позики з власницею цього майна ОСОБА_10 , яка у відшкодування боргу віддала належну їй частину домоволодіння. Але ця частина була у непригодному для проживання стані після пожежі, тому потребувала ремонту, а ОСОБА_3 на той час працювала державним виконавцем і заробітна плата їй не дозволяла зробити капітальний ремонт у будинку. Чи працювала на той час позивач, йому не відомо, але вона вкладала кошти у ремонт будинку, купувала будматеріали.

Зареєструвалась позивачка 22.04.2014 року ще до укладення Договору купівлі-продажу у будинку по АДРЕСА_2 .

Також пояснив, що позивач просить визнати за нею 7/25 частин сааме майна, яке зареєстровано у законному порядку, без урахування самочинного будівництва. Вважає, що оцінка придбаної частини будинку у розмірі 862 тис грн, здійснена у 2016 році не відповідає дійсності. Насправді будинок коштує значно дешевше: на сьогодні у половині нижче, бо відбуваються коливання ринку нерухомості.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що коли її син та невістка (відповідачі по справі) проживали в будинку по АДРЕСА_1 . Вона ходила до них майже кожен день, вони разом харчувались і там же спільно утримували господарство. Приходила, у тому числі і до своєї дочки і внука, які проживали також за цією адресою. Ночувала вдома, оскільки її будинок розташований неподалік, а іноді залишалась і на АДРЕСА_1 . Не може сказати, які у неї з відповідачами на той час були спільні права і обов`язки, оскільки вона майже увесь час була на роботі.

Крім відповідачів у будинку по АДРЕСА_1 , проживала також її дочка з сім`єю, тому вона ( ОСОБА_1 ) пообіцяла допомагати дітям придбати своє житло, щоб вони могли жили окремо.

У грудні ОСОБА_11 знайшла по оголошенню півхати, яка не догоріла після пожежі. Вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 домовились з власницею майна ОСОБА_6 , про купівлю цієї частини будинку, віддали гроші і взяли розписку, але щось довго не виходило з документами. Вона ( ОСОБА_1 ) дала 20 тис грн., які зняла зі своєї картки, як аванс в оплату вартості будинку, ніякого боргу з ОСОБА_10 через суд не стягувала. ОСОБА_11 потім доплатила 4000 доларів і 2000 грн.

Житло було неприродне, тому розпочали відновлюваний ремонт, у який вона вкладала власні кошти, оскільки працювала в Анастасівській газовідвідній станції, отримувала зарплату близько 5000 грн., а з 2011 отримувала ще й пенсію у розмірі 1600 грн. За деякі будматеріали розраховувалась своєю карткою (у Роні, Вісті і на Петраша). Зокрема, купувала плитку у ванну, на підлогу і у коридор, вона також купувала будівельні суміші, замовляла вікна, купувала двері, купила котел, батареї (б/у), купувала цеглу і пісок, тирсу, ламінат. Ще у старшого сина позичала гроші. Загалом витратила своїх 56000 грн. Скільки і чого купувала, не запам`ятовувала, адже робила це для дітей і на це житло не претендувала. Коли оформляли частину будинку на АДРЕСА_2 , вона особисто не обумовлювала, що це буде спільна сумісна власність її та молодого подружжя. У 2015 році ОСОБА_11 та ОСОБА_12 переїхали проживати у відремонтоване житло, з того часу вона ( ОСОБА_1 ) у будинку не жила, але постійно до них приходила, допомагала няньчити дитину і по господарству. У них з відповідачами були добрі відносини. Взагалі, нічого б не вимагала від ОСОБА_13 , якби після розлучення її батько не вивіз усе з будинку.

Відповідач ОСОБА_2 при вирішенні позову покладався на розсуд суду, пояснив, що під час шлюбу з ОСОБА_3 він займався тимчасовими заробітками, тому грошей на ремонт не вистачало і мати ОСОБА_1 , яка на той час працювала і отримувала пенсію, їм матеріально допомагала. Особисто він просив матір допомоги коштами на ремонт, які з часом обіцяв повернути, але так і не повернув.

Спочатку він та на той час його дружина ОСОБА_3 проживали по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 була там майже кожного дня, іноді і ночувала, проте основна частина її речей знаходилась у її будинку по АДРЕСА_5 , де вона проживала з чоловіком.

Коли купували частину будинку по АДРЕСА_2 , то спочатку віддали кошти за будинок, а документи оформлювали пізніше. Придбали за спільні кошти: ОСОБА_1 дала близько 20 тис. грн. еквівалентно в доларах та ОСОБА_3 - близько 4 тис. доларів. При цьому домовленості з матір`ю не було, що у майні, яке купується буде її частка.

Крім того пояснив, що по АДРЕСА_1 у них з матір`ю було спільне господарство утримувалась птиця, за якою ОСОБА_11 іноді доглядала, інші (його мати, сестра і він особисто) доглядали також. У ОСОБА_1 на той час і тепер є ключі від будинку по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила обставини, на які посилається у відзиві на позов. Також вказала на те, що з позивачкою вони жодного дня спільно не проживали. У період з 2013 по 2019 рік ОСОБА_1 ночувала у них лише два рази. Спільного побуту та взаємних обов`язків вони не мали. Також не визнає, що 20 тис. грн. Позивач давала сааме на придбання будинку, оскільки колишня свекруха дала їх ОСОБА_2 , який її повідомив про це, але грошей у сімейний бюджет не віддав. Також заперечує, що позивач вкладала кошти у ремонт, оскільки він і на даний час не завершений, хоча будинок придатний для проживання. Так, по заміні підлоги роботи виконував ОСОБА_2 особисто, а матеріали були придбані за її кошти та кошти її батьків. На той час вона працювала, тому усі матеріали були придбані за її кошти та кошти її батьків.

Крім того зазначила, що 13.11.2015 майно придбано і позивач була про це обізнана, тому просить застосувати також строк позовної давності.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

01 червня 2020 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.68).

27 серпня 2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні(а.с.186).

Інші процесуальні дії, передбаченіп.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно договору позики між фізичними особами, укладеного 14.12.2013 ОСОБА_3 дала у позику ОСОБА_6 20000 грн. в строк до 01.06.2014 (а.с.105).

Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2014 (справа №585/3687/14-ц) з Особа 2 на користь Особа1 стягнуто 20000 грн. (а.с.15).

14.11.2014 Роменським міськрайонним судом ОСОБА_3 видано виконавчий лист про примусове стягнення 20000 грн. з ОСОБА_6 на її користь (а.с.106).

З копії витягу зі спецрозділу матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на підставі рішення суду від 02.02.2015 відкрито виконавче провадження про стягнення 20000 грн., стягувач ОСОБА_3 , була проведена оцінка майна (7/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 , експертна оцінка якого становить 862423 грн. У зв`язку з відсутністю коштів у боржника ОСОБА_6 державним виконавцем надіслано заявку на реалізацію указаного нерухомого майна Майно у встановленому законом порядку реалізовано, передано стягувачу в рахунок погашення боргу Виконавче провадження закінчено (а.с.98-101).

28.08.2015 заступником начальника відділу ДВС Роменського МУЮ Ткачем П.В. винесено постанову , згідно з якою в порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», так як торги не відбулися в рахунок погашення заборгованості стягувачу ОСОБА_3 вирішено передати майно: 7/25 ч. домоволодіння загальною площею 191,8 кв.м., житловою площею 124,5 кв.м (загальна площа збільшилась на 12.1 кв.м., жила площа зменшилась на 43,2 кв.м за рахунок самочинного перепланування в будинку власником ОСОБА_4 і становить: загальна площа 197,1 кв.м, жила площа 81,3 кв.м.). Поряд з будинком знаходяться надвірні будівлі. Земельна ділянка (загальною площею 0,042 га, кадастровий номер :05:042:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16).

Указане майно передано стягувачу ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним актом про передачу майна стягувачу, що перебувало на прилюдних торгах, якщо вони не відбулися в рахунок погашення заборгованості від 28.08.2015 (а.с.17).

13.11.2015 ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право власності на 7/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.102).

Право власності ОСОБА_3 зареєстроване в установленому законом порядку, що вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , індексний номер 47557078 від 13.11.2015 (а.с.103-104).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 188305150 від 11.11.2019 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :05:042:0101 13.11.2015 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 , розмір частки 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07; житловий будинок загальною площею 197,1, житловою площею (кв.м): 81,3, опис: 18/25 частини житлового будинку літ. «А», загальною площею 197,1 кв.м, житловою площею 81,3 кв.м з відповідними надвірними будівлями: сарай цегляний, Д; літня кухня, В?; вбиральня цегляна,у; погріб, п/г; гараж цегляний, Г; гараж цегляний, В; погріб, п/г; сарай-прибудова цегляна, б; сарай цегляний, Б1, прибудова,а?; прибудова,а; підвал цегляний, п/д на праві спільної часткової власності, розмір частки 7/25 зареєстровано за ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна . 18/25 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 (а.с.18-20).

До матеріалів справи додана також копія будинкової книги щодо реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 , з якої вбачається, що за указаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_14 - з 22.04.2014, ОСОБА_3 - з 13.11.2015, ОСОБА_15 з 31.10.2016 (а.с. 12-14).

Згідно звіту про вартість майна з додатками, нерухоме майно - 7/25 частин житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 197, 1 кв.м, жилою площею 81,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами станом на 16.10.2013 становить 104900 грн., що складає 532,22 грн. Оцінюване майно в натурі не виділене і в технічній документації МБТІ не відображається, тому: 7/25 частин ОСОБА_6 , що дарується: 29372 грн. (а.с.21-38).

З постанови про порушення кримінальної справи від 20.05.2008 та довідки начальника Роменського районного відділу ГУ МНС України в Сумській області вбачається, що в АДРЕСА_2 в житловому будинку ОСОБА_6 сталась пожежа (а.с.39, 40).

15.08.2019 на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2 , який містить схему розташування будівель та споруд за вказаною адресою, план будинку, експлікацію його приміщень та їх характеристику (а.с.41-43).

До технічного паспорту додана довідка-характеристика об`єкту нерухомого майна, відповідно до якої за даними технічної інвентаризації від 15.08.2019 по АДРЕСА_2 розташовані наступні будівлі і споруди: житловий будинок «А», прибудови «а», «а1», «а2», «а3», сараї «Б1», «б», «Д», погреби «п», та «п1», гараж «В», літня кухня «В1», вбиральні «У», «У1», ворота №1 та огорожа №2. Прибудова літ. А2, в3 площею 23, 0 кв.м. побудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. В будинку проведене перепланування (а.с.44).

Відповідно до заяви позивача судовим експертом Титаренком К.Є. 27.02.2020 проведено експертне дослідження спірного нерухомого майна відповідно до якого ринкова вартість 7/25 частки будинку АДРЕСА_2 становить 481000 грн; ринкова вартість указаного майна внаслідок виконаних поліпшень збільшилась з 144000 грн до 481000 грн, на суму 337000 грн або в 3, 34 рази або на 234% частка виконаних поліпшень складає 50/100, ринкова вартість поліпшень виконаних в спірному майні складає 238576 грн (а.с.45-58).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 20.11.2019 вбачається, що 14.12.2013 в банкоматі : магазин Олімп, Ромни, вул. Руденка, буд.18 корп. А з рахунку НОМЕР_1 знято готівку у розмірі 4000 грн., 8000 грн. та 8000 грн. (за три рази у вказаних сумах) (а.с.11). суд вважає, що цей доказ є недостатнім для доведення обставин, на які посилається позивач, оскільки з довідки не можливо встановити хто знімав готівку, кому належить указаний рахунок і на які саме цілі ці кошти були витрачені.

З дублікатів квитанцій, доданих Відповідачем 2 до відзиву вбачається, що остання оплачувала житлово-комунальні послуги у 2016 -2020 роках(а.с.107-171).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 19.12.2011 прийнята на посаду державного виконавця відділу ДВС Шосткнського МУЮ, 19.12.2011 переведена на цю ж посаду до ВДВС Роменського МУЮ. 05.08.2016 призначена на посаду головного спеціаліста відділу Роменське бюро правової допомоги, 25.09.2017 переведена на посаду начальника відділу Роменське бюро правової допомоги (а.с.93-95). Доказ вказує на працевлаштування Відповідача 2, проте не містить відомостей щодо доходів останньої.

Крім того сторони надали документи, які підтверджують громадянський стан сторін, а саме:

Відповідач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ромни, його батьками є: батько ОСОБА_16 , мати ОСОБА_17 (а.с.9).

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 10.08.2000 вбачається, що ОСОБА_18 змінила прізвище після одруження з « ОСОБА_19 « на « ОСОБА_20 » (а.с.10).

З копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_21 20.07.2013 зареєстрували шлюб, прізвище подружжя після його укладення « ОСОБА_19 » (а.с.92).

Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 22.05.2019, що набрало законної сили 02.07.2019, між відповідачами шлюб розірвано (а.с.60).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 29.09.1988 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 25.08.1960 вбачається, що Відповідач 2 є онукою ОСОБА_9 (а.с.96,97).

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що була власницею частини домоволодіння по АДРЕСА_2 . 7 грудня 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 принесли їй 64 тис. грн. - 4 тис. доларами і гривнями. До цього ніяких грошей вона від сторін не отримувала і у них не позичала. Будинок дійсно був сильно пошкоджений після пожежі, вона перед продажем тільки замінила дах та вікна. При купівлі йшла розмова про те, що будинок купують для молодого подружжя - ОСОБА_13 та ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що позивачці доводиться чоловіком. У 2013 році вони купили цю напівзгорілу хату для ОСОБА_13 та ОСОБА_23 . До цього молодята жили по АДРЕСА_1 , а його дружина ОСОБА_1 жила з ним у будинку АДРЕСА_6 по цій же вулиці. 4000 тис доларів дала ОСОБА_11 , він з позивачкою також дали кошти у гривні по курсу на 4000 доларів 20 тис.грн. ці кошти дружина віддала власниці будинку як аванс, а не у борг, хоча при передачі грошей присутнім не був. Коли давали кошти, вони не думали, що там буде частина власності ОСОБА_1 . Будинок на той час був непридатний для проживання, тому з весни 2014 почали відновлення. Будівельні роботи виконував сам ОСОБА_12 (Відповідач1). Жінка (позивач) давала гроші на будматеріали.

Крім того пояснив, що його дружина і колишня невістка ОСОБА_11 спільного господарства не вели.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що є донькою позивачки, а ОСОБА_2 - її рідний брат. У 2013 році брат почав проживати з ОСОБА_25 в будинку по АДРЕСА_1 . У цьому будинку на той час проживали: вона з сином та відповідачі. Мати (позивач) мешкала у будинку неподалік, але часто приходила до них і вони разом вечеряли. Були труднощі з роботою, мати їм (усім своїм дітям) допомагала з продуктами харчування. Особисто їй мати допомагала поки всі брати з ними жили, - десь до 2015 року. Також мати допомагала ОСОБА_23 і ОСОБА_26 робили ремонт на Радянській, 22, і прибудову давала гроші. Їй це відомо, оскільки вона була присутня, коли мати погашала кредит. Також знає, що мати купувала будматеріали у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вартість яких не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 . Сторони знає давно та має з ними добрі відносини. Після одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 збиралися купити будинок і збирали на це кошти, а ОСОБА_1 намагалась синові допомогти. Позивач з відповідачами на ОСОБА_28 , 6 не проживала, але постійно приходила. Також особисто бачила як під господарством по АДРЕСА_1 стояв вантажний автомобіль, з якого вивантажували будматеріали. При цьому булла присутня ОСОБА_1 , яка повідомила, що купила будматеріали для будинку по АДРЕСА_2 . Як вона розраховувалась - не бачила.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що працює завідувачем відділу плитки в будівельному маркеті «Рона». Її мати і позивачка давно дружать. Близько 5 років назад особисто бачила як ОСОБА_1 , її чоловік і ОСОБА_12 купували будівельні товари, для ремонту придбаного будинку: багато плитки (на вітальню та ванну кімнату на стіни й підлогу), будівельні суміші для укладки плитки. При цьому ОСОБА_1 казала, що допомагає молодій сім`ї переїхати у куплений будинок. Хто за ці будматеріали розраховувався, не бачила, бо на касі присутня інша людина - касир, яка і приймає розрахунки.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що проживає в будинку АДРЕСА_2 . Крім того, працював на будівельній базі по АДРЕСА_7 , яка здійснювала продаж будматеріалів. Коли придбали частину будинку по АДРЕСА_2 , вона була у поганому стані після пожежі. Ремонтні роботи, в основному, виконував сам ОСОБА_12 , а ОСОБА_1 купувала у нього будматеріали десь на 8-10 тис грн., ОСОБА_12 приблизно на 3 тис грн. скупився. Будматеріали забирав ОСОБА_12 , привозив і він ( ОСОБА_30 ) своєю машиною: цемент, гіпсокартон (більше 10 листків для стелі і до 10 листків - на стіни), шпатлевку, сітку-рабіцу і т.д. Алла ніколи не приїжджала за будматеріалами.

ОСОБА_1 казала, що купує будматеріали, щоб сину відбудувати хату і не казала, що збирається сама там жити.

Суд приймає до уваги показання зазначених свідків, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, в цілому, узгоджуються з поясненнями сторін та не суперечать письмовим матеріалам справи. Заінтересованості цих свідків у наслідках розгляду справи судом не встановлено. Проте показання допитаних судом свідків не є достатнім доказом для доведення обставин, на які посилається позивач у своїй заяві, про що суд дійшов висновку з підстав, наведених у мотивувальній частині.

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, які регулюються нормами ЦК України.

Норми права, застосовані судом:

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ч. 4 ст. 368 ЦК України передбачає, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в задоволенні позову на відповідача.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, вислухав аргументи сторін, і дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона з відповідачами проживала разом, мала з ними спільний побут, права та обов`язки, давала особисті грошові кошти колишній власниці нерухомого майна, на частину якого просить визнати за нею тепер право власності, а тому ці 7/25 частин будинку АДРЕСА_2 вважає спільною частковою власністю, так як воно, крім всього, було набуте та в подальшому поліпшене в результаті їхньої спільної праці та спільні з відповідачами грошові кошти членів сім`ї.

Проте позивач не надала достатньо доказів, для доведення цих обставин. Зокрема ОСОБА_1 не надала жодного доказу, крім своїх пояснень та пояснень деяких свідків, який би вказував на джерело та розмір своїх доходів, які давали б можливість позивачці придбати частину нерухомого майна та здійснювати у ньому ремонт. При цьому суд зазначає, що певні обставини можуть доводитись тільки певними доказами, тобто позивачем не подано будь-яких документів з яких можливо визначити її матеріальне становище у період з 2013 по 2016 рік.

Так само позивач не надала суду доказів того, що грошові кошти у сумі 20 000 грн, якщо вони їй і належали, вона в подальшому передала Відповідачу 2 саме на придбання будинку, оскільки з матеріалів справи вбачається, що був оформлений договір позики з ОСОБА_6 .

Щодо твердження позивача про вкладення коштів в поліпшення та покращення майна, то як пояснив відповідач ОСОБА_2 , який не завжди мав грошові кошти на проведення будівельних робіт, а тому брав гроші у своєї матері (позивача), в подальшому він мав намір ці гроші матері повернути. У яких розмірах ОСОБА_1 витрачала особисті грошові кошти і на придбання якого конкретно майна і у яких обсягах, судом не встановлено через відсутність відповідних доказів.

Жоден з свідків не підтвердив той факт, що у сторін під час придбання, а в подальшому поліпшення будинку АДРЕСА_2 , була домовленість на те, що це нерухоме майно є або буде їхньою спільною сумісною власністю. Сама позивач вказує, що хотіла допомогти дітям (відповідачам) жити окремо, а тому давала гроші на поліпшення умов їх проживання. Тобто при наданні грошової допомоги відповідачам волевиявлення позивача було спрямовано сааме на надання грошової допомоги рідним, а не для набуття для себе права власності на частину майна. Твердження позивача щодо проживання разом з відповідачами однією сім`єю також не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки, крім ОСОБА_1 , ніхто з учасників процесу цього не пояснював. Навпаки, судом встановлено, що остання проживала в іншому з відповідачами будинку зі своїм чоловіком, що вказує на наявність у неї своєї окремої сім`ї. судом встановлено, що періодично ОСОБА_1 приходила до відповідачів, вони могли вечеряти разом, разом відпочивати, що є звичайними стосунками між дітьми та батьками, які існують в родинах проте не свідчить про пов`язаність цих осіб спільним побутом. Наявність таких стосунків не породжує виникнення права на спільну сумісну власність у позивача.

Таким чином, спільне проживання позивача разом з відповідачами, а тому, відповідно, і наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків між ними, не знайшло свого підтвердження ні документально, ні під час допиту свідків.

Факт реєстрації позивача у спірному будинку сам по собі не є підставою для визнання за нею права власності на частину цього майна.

Оскільки суд повністю відмовляє в задоволенні позовних вимог, то судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, залишаються за позивачем.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: статей 5,12,13,76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності без реального виділення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Повний текст рішення суду складено 1 лютого (30, 31 січня вихідні дні) 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова