УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі судового засідання Аксьоновій О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 ,заінтересована особа державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Кисліцина Ю.Д.,стягувач ОСОБА_2 ,на бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою,у якій зазначає,що постановою від 21.03.2016 р.ВП № 50608860 було відкрито виконавче провадження(далі ВП) з примусового виконання виконавчого листа № 0827/2-914/11,виданого 01.03.2011 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі ј частини від усіх видів його доходів,але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 27.01.2011 р.,до повноліття дитини.

19.06.2019 р.державним виконавцем Шевченківського ВДВС нарахована заборгованість в розмірі 41496 гр.61 коп.,станом на момент повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ,розрахунок проводився ,виходячи з розміру середньої заробітної плати по Шевченківському району м.Запоріжжя.

Боржник ОСОБА_1 зазначає,що з 2014 р.по липень 2019 р. був зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 ,з цих підстав 19.07.2019 р.Великолепетиський районний відділ державної виконавчої служби у Херсонській області прийняв зазначене ВП до свого провадження.

Боржник звертався до державного виконавця із заявами про перерахунок розміру заборгованості по аліментам, виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості,проте державним виконавцем цього не було зроблено.

03.09.2019 р.боржник звернувся із заявою про перерахунок заборгованості до Олександрівського ВДВС,на яку 17.10.2019 р. отримав відповідь від 10.09.2019 р.про відмову у проведенні перерахунку.

За змістом скарги, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Кисліциної Ю.Д.у виконавчому провадженні № 50608860 та зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок заборгованості, виходячи з розміру середньої заробітної плати Великолепетиського району Херсонської області.

Від державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Кисліциної Ю.Д.надійшли заперечення на скаргу,у яких вона зазначає,що заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_1 була розрахована на момент повноліття дитини 10.05.2019 р.державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя під час перебування виконавчого провадження на примусовому виконанні у цьому відділі ВДВС,тому державний виконавець Олександрівського ВДВС не може вчиняти виконавчі дії на території,на яку поширюється компетенція іншого органу ДВС.

Також звернула увагу на те,що боржник ,який знав про рішення суду та його примусове виконання,в порушення ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив дій щодо своєчасного повідомлення державного виконавця про місце мешкання та реєстрації,зміну місця проживання.

Стягувач ОСОБА_2 надала до суду письмові пояснення,у яких вважає скаргу необґрунтованою з посиланням на те,що з 2004 р.вони з боржником мешкали по АДРЕСА_2 ,після розірвання шлюбу у серпні 2011 р.боржник переїхав мешкати до іншої жінки по АДРЕСА_3 ,де мешкає і у теперішній час,у лютому 2019 р.у нього народилась дитина.За час примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, боржник переказував кошти стягувачу з поштового відділення у м.Запоріжжі,зазначав власні анкетні дані та адресу мешкання в м.Запоріжжі. Вважає,що реєстрація боржника у 2014 р.у Великолепетиському районі Херсонської області мала формальний характер,оскільки весь час він фактично мешкав з сім`єю в м.Запоріжжі,у такий спосіб він намагається штучно зменшити розмір заборгованості по аліментам,який державним виконавцем розрахований обґрунтовано.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник підтримали скаргу з наведених у ній підстав.

Боржник ОСОБА_1 пояснив,що після розлучення з ОСОБА_2 він дійсно створив нову сім`ю та певний час мешкав без реєстрації по АДРЕСА_4 ,але у 2014 р.переїхав до матері та зареєструвався у Великолепетиському районі Херсонської області,постійно там мешкав до липня 2019 р. Сім`ю у м.Запоріжжі навідував періодично,переказ грошових коштів аліментів від його імені робила його дружина на поштовому відділенні у м.Запоріжжі. Вважає,що державний виконавець зобов`язаний розрахувати розмір заборгованості по аліментам за період з 2014 р.по липень 2019 р., виходячи з розміру середньої заробітної плати Великолепетиського району Херсонської області.

Представник скаржника адвокат Мазур О.С.вважає скаргу такою,що підлягає задоволенню з урахуванням письмових доказів про реєстрацію проживання боржника,які на час розгляду скарги не спростовані.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився,надав письмову заяву,у якій просить в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі,розглядати її в судовому засіданні без його участі ,з урахуванням наданих заперечень.

При вирішенні скарги суд керується наступним.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.03.2011 року по справі № 0827/2-914/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.

01.03.2011 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя видано виконавчий лист, який з 09.09.2019 р.перебуває на виконанні в Олександрівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро).

19.06.2019 р.державним виконавецем Шевченківського ВДВС станом на момент повнолітня дитини ОСОБА_3 на 10.05.2019 р.розрахована заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 41 496 гр.61 коп.

Заборгованість за вказаним виконавчим документом розрахована у відповідності до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.195 СК України.

Частиною 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу),визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

З розрахунку заборгованості від 19.06.2019 р.вбачається,що за період з січня 2016 р.(заборгованість на початок місяця 7166 гр.61 коп.)по травень 2019 р.включно заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 41496 гр.61 коп.

При цьому боржник сплачував аліменти у вказаний період у значно нижчому розмірі,ніж підлягало сплаті за судовим рішенням,чим порушував законні права дитини отримати належне матеріальне забезпечення від батька.

Протягом часу перебування ВП у Шевченківському ВДВС,боржник в порушення ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про місце реєстрації та фактичного проживання у іншому населеному пункті.

У скарзі ОСОБА_1 на її обгрунтування посилається на відомості паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 ,на акруші11 якого містиься інформація про реєстрацію боржника з 10.12.2001 р.по АДРЕСА_1 з 10.12.2001 р.по теперішній час.

Водночас,у своїх поясненнях сам боржник зазначив,що місце реєстрації та його фактичного проживання є відмінними,а стягувач зазначила,що в період з 2004 р.по 2011 р.боржник мешкав з нею у АДРЕСА_2 ,а у 2011 р.переїхав проживати по АДРЕСА_3 .

На підтвердження цих обставин суду надані квитанції «Укрпошти» за лютий та травень 2019 р.,коли,за поясненнями ОСОБА_1 ,він мешкав за межами Запорізької області,згідно яких він надсилав грошові перекази по сплаті аліментів стягувачу з поштового відділення 63 в м.Запоріжжі.

Довідку ,яка була видана ОСОБА_1 Катеринівською сільською радою в тім,що він фактично проживав за адресою реєстрації з 2014 р.по липень 2019 р.суд оцінює критично,оскільки вона не містить конкретного періоду проживання боржника з посиланням на підстави надання такої інформації,а викладені у ній відомості протирічать довідці,яка була надана цим самим органом місцевого самоврядування на запит суду,згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за згадуваною вище адресою з народження,що не відповідає даним паспорту боржника,а період фактичного проживання не вказаний взагалі.

Аналізуючи наведене ,суд дійшов висновку,що боржник у виконавчому провадженні,маючи заборгованість по сплаті аліментів,маніпулює відомостями щодо власної реєстрації,яка не збігається з місцем його фактичного мешкання,з метою штучно зменшити розмір невиконаного грошового зобов`язання,тому державним виконавцем обґрунтовано було йому відмовлено у перерахунку заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону,в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби,приватного виконавця і паво заявника не було порушено,суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.71«Про виконавче провадження»,ст.195 ч.2 СК України,ст.447,451 ЦПК України ,суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.А.Галущенко