ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Суми

Справа №591/3362/20

Номер провадження 22-ц/816/1590/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Головне управління державної казначейської служби у Сумській області, Державна казначейська служба України, Управління патрульної поліції у Сумській області, Департамент патрульної поліції,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2021 року, постановлене у складі судді Шелєхової Г.В., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст якого складено 19 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління державної казначейської служби у Сумській області, Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції у Сумській області, Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що відносно нього 08 січня 2020 року посадовими особами Управління патрульної поліції у Сумській області складений протокол за ст. 173 КУпАП. Його було затримано, застосовано фізичну силу та кайданки і доставлено до Сумського ВП ГУНП у Сумській області.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року провадження за ст. 173 КУпАП відносно нього закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що його було незаконно затримано та доставлено до СВП ГУНП в Сумській області, застосовано до нього фізичну силу, обмежено в свободі пересування, незаконно складено протокол про адміністративне правопорушення. Протиправні дії працівників поліції спричинили негативні переживання, емоційні реакції при спогадах про затримання. Позивач пережив стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за свою репутацію.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 18 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн 00 коп.

В іншій частині вимог відмовив у зв`язку з необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що факт закриття адміністративного провадження не є безумовною підставою для відшкодування завданої, на думку позивача моральної шкоди та не вказує на протиправність дій посадових чи службових осіб органу державної влади, а доводить лише те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Крім того, неправомірність дій працівників патрульної поліції є недоведеним, факт протиправності або незаконності дій чи бездіяльності відповідачів у встановленому законом порядку не встановлений.

Вказує, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Державної казначейської служби України Коперсако Я.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача та його представника адвоката Семиволоса В.В., які заперечують проти доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відшкодування моральної шкоди є закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу, що свідчить про незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 08 січня 2020 року посадовими особами Управління патрульної поліції у Сумській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АА №651203 за ст. 173 КУпАП.

Як вбачається з рапорту та протоколу про адміністративне затримання, ОСОБА_1 було затримано, застосовано до нього фізичну силу та кайданки, доставлено до Сумського ВП ГУНП в Сумській області.

Зарічний районний суд м. Суми постановою від 27 лютого 2020 року у справі №591/229/20 закрив провадження за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 6, т. 1).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Позивач зазначає підставою для відшкодування шкоди закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, його затримання, застосування фізичної сили та застосування кайданок.

Закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц, упостановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі 591/1001/17, від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП складено щодо позивача незаконно, що спричинило йому моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням характеру та обсягу моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, оскільки матеріали справи містять докази, які свідчать про душевні страждання позивача внаслідок здійснення провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що ціна позову складає 50000 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина