У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Петрова Д.В., розглянувши заяву позивача ДП «Управління ВОХОР» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України» (ДП «Управління ВОХОР») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої діями працівника,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва звернулося ДП «Управління ВОХОР» із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ДП «Управління ВОХОР» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої діями працівника

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що предметом поданого ДП «Управління ВОХОР» позову, відповідно до якого подається заява про забезпечення позову, є відшкодування ОСОБА_1 , як колишнім керівником ДП «Управління ВОХОР», завданої підприємству шкоди в сумі 3 043 700 грн., яка становить солідарну відповідальність у вчиненні правопорушення, на підставі матеріалів кримінального провадження, висновку судово-економічної експертизи від 28.10.2016 № 16219/16-45, яким встановлено нанесення збитків ДП «Управління ВОХОР», встановлених актом ревізії № 15-21/39 від 12.09.2016, внаслідок перерахування ДП «Управління ВОХОР» коштів ТОВ «ВУЛКАН СЕКЬЮРІТІ ГРУП», в рамках договору № 113/06-01 від 01.06.2015, та згідно даних досудового слідства, згідно з якими фактично послуги охорони ТОВ «ВУЛКАН СЕКЬЮРІТІ ГРУП» не надавались.

Враховуючи, що питання відшкодування збитків, завданих ДП «Управління ВОХОР» колишнім керівником ОСОБА_1 розглядалося у кримінальному провадженні, в рамках якого ухвалами суддів було накладено арешт на майно відповідача, то заявник вважає доцільним при поданні, на виконання ухвали Подільського районного суду, цивільного позову до ОСОБА_1 , з метою уникнення відповідачем майнової відповідальності, що регулюється нормами цивільного, трудового та іншого законодавства за шкоду, заподіяну підприємству шляхом подальшої реалізації майна, з якого знято арешт Подільським районним судом міста Києва 12 серпня 2021 року, а також керуючись статтями 149-151 ЦПК України, просити суд застосувати забезпечення цивільного позову ДП «Управління ВОХОР» до відповідача ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, на яке було накладено у період проведення кримінального провадження арешт ухвалою слідчого судді Печорського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року (справа №757/20302/17-к), та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року (справа №757/20293/17-к) у співмірному ціні позову розмірі, який складає 3 043 700,00 грн.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме:

- автомобіль марки Land Royer Range Rover vin-код НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- машиномісця № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_2 ;

- або інше майно і грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Так, заявник просить накласти арешт на автомобіль, квартиру та машиномісця, або інше майно і грошові кошти, які належать на праві власності ОСОБА_1 . При цьому заявником не надано доказів належності вказаного майна відповідачу, а також його вартості для перевірки співмірності заявлених позовних вимог та заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ДП «Управління ВОХОР» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України» (ДП «Управління ВОХОР») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої діями працівника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.В. Петров