Справа № 234/4743/21
Провадження № 2/234/2603/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Чернобай А.О.

секретар судового засідання Максимова В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

справа № 234/4743/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу № 234/4743/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вироком Донецького апеляційного суду від 22.12.2020 року засуджено ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст.121 КК України. Позивачка по даній справі була визнана потерпілою.

Як під час досудового розслідування і судового слідства, так і на теперішній час ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовився відшкодувати заподіяну позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням складає 41 756 грн. В цю суму входять витрати на організацію поховань, які склали 14 726 грн., витрати на поминальні обіди 12 324 грн., витрати на спорудження надгробного пам`ятника 16 000 грн., плитка вартістю 6000 грн. та хрест вартістю 1000 грн., що підтверджується наданими квитанціями.

Неправомірними, злочинними діями ОСОБА_2 позивачці були спричинені моральні страждання, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, назавжди втрату сина, негативні переживання та спогади, тривога, порушення сну, емоційна напруга, нервозність.

Враховуючи ступінь вини ОСОБА_2 , який був засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, характер вчиненого діяння та заподіяння шкоди, яка незрівняна з життям людини, позивач вважає розумним, виваженим та справедливим визначити моральну шкоду у розмірі 100 00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 41 756 грн., а також моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Ухвалою судді від 01 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було залишено без руху

Ухвалою судді від 26.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові та просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та пояснив, що він дійсно був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КК України.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що вироком Краматорського міського суду від 14.04.2020 року ОСОБА_2 було засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 51 54)

Згідно вироку Краматорського міського суду від 14.04.2020 року встановлено, що 04.05.2019 року, приблизно о 01-00 год., у приміщенні нічного клубу «Ріа-Піцца», яке знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. В. Стуса, 45, між відвідувачами, які перебували в стані алкогольного сп`яніння: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, сталася сварка. В ході сварки у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_4

04.05.2019 року, приблизно о 01-10 год., ОСОБА_2 знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, не бажаючи настання смерті іншій людині, дістав ніж, який мав при собі та тримаючи його у правій руці наніс ним ОСОБА_3 один удар у черевну порожнину та два удари у грудну клітину, а ОСОБА_4 наніс один удар у ребра зліва, один удар у черевну порожнину та три удари у грудну клітину, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сіли на асфальт.

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_2 було заподіяно ОСОБА_3 наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з наявністю рани в області передньої бокової стінки живота зліва, пошкодження тонкого кишечника і його бризжейкі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення; дві колото-різані рани грудної клітини зліва в проекції 6-го міжребер`я по середньо ключичній лінії і в поперековій ділянці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я і вимагає для свого загоєння термін понад шести але не більше двадцяти одного дня (3-х тижнів). Отримані тілесні ушкодження відносяться до тяжких та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями ОСОБА_2 .

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_2 було заподіяно ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: проникаюче торакоабдомінальне колото-різане поранення зліва по передньо-пахвовій лінії на рівні реберної дуги з пошкодженням хрящових частин 7, 8 ребер зліва, стінки тонкої кишки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення; колото-різане поранення живота зліва по задньо-пахвовій лінії, проникаюче в черевну порожнину і зачеревного простору зліва з пошкодженням вени лівої нирки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення; непроникаючі колото-різані поранення грудної клітини зправа та зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, та вимагає для свого загоєння строк лікування понад шести, але не менше двадцяти одного дня (3-х тижнів). Отримані тілесні ушкодження відносяться до тяжких та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями ОСОБА_2 .. Смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 о 09-30 год. в результаті отриманих множинних колото-різаних ран грудної клітини та живота з пошкодженням внутрішніх органів, ускладнених гострим недокрів`ям внутрішніх органів і знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Вироком Донецького апеляційного суду від 22.12.2020 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 14.04.2020 року стосовно ОСОБА_2 скасовано в частині призначеного покарання, в решті вирок залишено без змін (а.с. 55-62)

Постановою Верховного суду від 02.09.2021 року вирок Краматорського міського суду від 14.04.2020 року та вирок Донецького апеляційного суду від 22.12.2020 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін. (а.с. 47 -50)

По кримінальному провадженню № 0001702 ОСОБА_1 визнана потерпілою.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 75)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5)

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

За приписами ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України особа, якій завдано матеріальної та моральної шкоди, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загального правила, встановленого ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Тобто тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Аналіз положень статей 11, 1166, 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду.

Відповідно до ст. 1177 ЦК Кодексу, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 настала смерть ОСОБА_4 , що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили.

Згідно накладної від 08.05.2019 року витрати на організацію поховання становлять 14 726 грн. (а.с. 6)

Згідно квитанції № 222 та № 223 від 08.06.2019 року витрати на поминальний обід становлять 9304 грн. та 3020 грн, а всього на суму 12 324 грн. (а.с. 7)

Згідно квитанції № 233106 від 07.05.2019 року та квитанції від 11.09.2020 року витрати на спорудження надгробного пам`ятника та облаштування і монтаж надгробного пам`ятника становлять 23 000 грн. (а.с. 7 8)

Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до вказаного Закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Більше того, зі змісту правових норм статті другої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями.

Аналогічну позицію висловив і Верховний Суд в своїй постанові від 19.03.2018 року по справі № 554/1793/15-ц, в якій зокрема вказав, що витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання.

Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язана винна особа.

Суд дійшов висновку, що кошти які були витрачені позивачем ОСОБА_1 на заходи поховання та ритуальні послуги, встановлення пам`ятника у розмірі 14 726 грн. та 23 000 грн., задоволенню підлягають, оскільки підтверджується рахунками, накладними та чеками, які є в матеріалах справи.

Разом з цим, з урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на поминальний обід.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 37 726 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом встановлено, що внаслідок трагічної смерті ОСОБА_4 його мати ОСОБА_1 зазнала душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю сина.

Вина ОСОБА_2 в скоєнні злочину встановлена і відповідачем не оспорюється, що відповідно до вищеназваної норми закону є підставою для стягнення морального відшкодування.

Суд вважає доведеним, що позивачці неправомірними діями, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, спричинена моральна шкода, яка полягала в тому, що позивач іспитувала та іспитує фізичну біль, втратила молодшого сина, іспитувала та іспитує душевні, психічні страждання, які неможливо відновити. Всі ці обставини порушили її звичайний спосіб життя та потребували від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Враховуючи настання тяжких наслідків - загибель ОСОБА_4 , тяжкість вимушених змін у житті позивачки, понесені позивачкою цілком природні душевні страждання, викликані смертю близької їй людини, наявністю фізичного болю, тривалістю страждань, характеру негативних наслідків, вимушеністю змін у повсякденному житті, характеру і глибини моральних страждань та виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму моральної шкоди на користь позивачки ОСОБА_1 в розмірі 100 000 ( сто тисяч) грн.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір дорівнює 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908 грн. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки позивачка ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 10, 19,141, 264,265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 37 726 грн. (тридцять сім тисяч сімсот двадцять шість гривень), моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Повний текст рішення суду виготовлений 29.11.2021 року

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.О. Чернобай