"02" лютого 2021 р. Справа № 363/4894/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишгородмісткреконструкція-1» (далі ТОВ «Вишгородмісткреконструкція-1») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 17 березня 2020 року, зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, визнання кадастрового номера спірної земельної ділянки недійсним.

25 січня 2021 року позивачі звернулися із заявою про забезпечення позову, у якій просять суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та господарській споруди, що розташовані на спірній ділянці, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо знесення майна, частка якого належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та розташоване на спірній земельній ділянці, до вирішення справи по суті. (викладено дослівно із заяви).

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначають, що вони є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення Вишгородської міськради від 12 березня 2020 року № 61/42 земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:257:0003, площею 2,4 га передано ТОВ «Вишгородмісткреконструкція-1» в оренду на десять років, без будь-яких зобов`язань перед власниками будинків. У вказаному рішенні та в оспорюваному договорі оренди земельної ділянки відсутні положення про наявність на спірній ділянці нерухомого

майна приватних будинків, в тому числі будинку АДРЕСА_1 . З позивачами не погоджено умови знесення будинку АДРЕСА_1 та господарських споруд, що розташовані на земельній ділянці, якою вини користуються тривалий час. Відповідачі у справі намагаються за допомогою будівельної техніки зламати огорожу навколо належної позивачам земельної ділянки та знести будинок і господарські споруди.

У заяві про забезпечення позову заявники також вказують, що 10 грудня 2020 року за їхньою заявою до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення. Предметом перевірки є факт знищення майна, частка, якого належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такого, що вже відбувся та знищено дві господарські споруди.

Позивачі вважають, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а також може призвести до незворотних наслідків для позивачів.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 25 січня 2021 року про забезпечення позову передано судді 1 лютого 2021 року (після закінчення відрядження судді).

Згідно із частиною першою статті 4, частиною першою статті 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про забезпечення якого вони просять є визнання недійсності договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:257:0003, площею 2,4 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки; визнання кадастрового номера спірної земельної ділянки недійсним.

Під час розгляду вказаної позовної заяви підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право особи порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-3005цс15 від 10 лютого 2016 року).

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аргументи заявників про недотримання законодавства в сфері оренди землі під час укладання спірного договору, не надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та визнання недійсним кадастрового номера спірної земельної ділянки не можуть бути підставою для забезпечення позову в обраний спосіб, а саме шляхом накладення арешту на будинок, господарські поруди, що розташовані на спірній земельній ділянки, заборонивши вчинення будь-яких дій щодо знесення майна.

В пунктах третьому та четвертому Постанови Пленуму Верховного Суду України

№ 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 просять суд накласти арешт на майно, яке належить їм, при тому, що предметом позову не є визнання права власності чи пов`язані з цим права позивачів.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Так, відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Оскільки, предметом спору цієї цивільної справи є визнання недійсними договору оренди земельної ділянки та її кадастрового номера, зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, обраний позивачами вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами немайнового характеру, враховуючи презумпцію правомірності правочину згідно із статтею 204 ЦК України, який вважається правомірним доки ця презумпція не буде спростована в установленому порядку.

Доводи ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про руйнування двох господарських споруд, як підстава для накладення арешту на будинок та господарські споруди, є предметом перевірки заяви про кримінальне правопорушення, відомості про які внесено 10 грудня

2020 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та підлягають вирішенню у порядку, встановленому КПК України.

Вказані обставини виходять за межі спору цієї цивільній справі.

У випадку заподіяння шкоди певним особам позови про її відшкодування мають для цього самостійні підстави й містять окрему правову природу, яка випливає з інших правовідносин, зокрема деліктних.

Аналізуючи викладені вище обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, оцінивши доводи позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності їх вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 та

ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Судом не встановлено обставин, які свідчили б, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання договору оренди спірної земельної ділянки недійсним, зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, визнання кадастрового номера спірної земельної ділянки недійсним.

Керуючись вимогами статтями 149154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за їх позовом до Вишгородської міської ради Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишгородмісткреконструкція-1» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 17 березня 2020 року, зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, визнання кадастрового номера спірної земельної ділянки недійсним залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач