26.01.2021 Справа № 756/2458/20
Справа пр. № 2/756/849/21
ун. № 756/2458/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чепур Н.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ" (далі - ТДВ "Ю.ЕС.АЙ") про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2018 року на автодорозі Іллінці-Липовець водій автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який у результаті пригоди загинув.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області Мазура Ю.А. кримінальне провадження № 0000420 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як стверджувала ОСОБА_1 , вона є сестрою ОСОБА_3 . У зв`язку з загибеллю брата нею понесено витрати на поховання у сумі 16750,00 грн, а також придбано надгробний пам`ятник вартістю 23550,00 грн.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 вересня 2018 року № АМ/5430225, позивач звернулася до указаного страховика з повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Однак ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" виплатило позивачеві лише 8375,00 грн, не у повному обсязі сплативши страхове відшкодування.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування у сумі 31925,00 грн, пеню за прострочення страховиком виплати страхового відшкодування у сумі 8220,04 грн, втрати від інфляції у сумі 509,70 грн, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 766,00 грн. Також позивач просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6300,00 грн.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" зазначило, що воно не відмовляло ОСОБА_1 у компенсації витрат на встановлення надгробного пам`ятника, а лише просило додатково підтвердити факт його спорудження. Отримавши підтверджуючі документи, страховик 05 травня 2020 року додатково сплатив позивачеві 11775,00 грн. Загальна сума страхового відшкодування становила 20150,00 грн (8375,00 грн + 11775,00 грн = 20150,00 грн).

Розраховуючи суму страхового відшкодування, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" покликалось на норму п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

З цих підстав відповідач стверджував, що ним у повному обсязі виконано зобов`язання зі сплати страхового відшкодування ОСОБА_1

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій просила суд стягнути з ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" невиплачену суму страхового відшкодування у сумі 20150,00 грн, пеню за прострочення страховиком виплати страхового відшкодування у сумі 10724,52 грн, втрати від інфляції у сумі 769,40 грн, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1230,00 грн.

Позивач та її представники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності його довірителя.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутності його представника до суду не подав.

Залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

24 жовтня 2018 року на автодорозі Іллінці-Липовець водій автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який у результаті пригоди загинув.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області Мазура Ю.А. кримінальне провадження № 0000420 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У цій постанові зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали такі обставини, при яких пішохід ОСОБА_3 , йдучи по проїзній частині дороги у попутному напрямі, опинився в полі зору водія ОСОБА_2 на такій відстані до автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. НОМЕР_1 , що водій вже не володів технічною можливістю попередити зіткнення.

Таким чином, розслідуванням кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_3 , який у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи одягненим у темний одяг, як учасник дорожнього руху, не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, рухався по проїзній частині дороги, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому пішохід ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 4.4, 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є заподіяння їх іншій особі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц; від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц;

від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

При цьому вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання (ч. 3 ст. 1193 ЦК України).

Ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 вересня 2018 року № АМ/5430225. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса.

За положеннями ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Нормами п. п. 27.1, 27.4, ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2 ст. 35 цього Закону.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ "Ю.ЕС.АЙ", позивач, яка є рідною сестрою загиблого ОСОБА_3 , в особі її представника ОСОБА_4 звернулася до цього страховика, подавши повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування (а. с. 14, 15). До заяви про виплату страхового відшкодування було долучено накладну та товарний чек від 25 жовтня 2018 року на придбання ритуальних товарів для проведення поховання на суму 16750,00 грн, а також накладну від 25 жовтня 2018 року та товарний чек від 10 січня 2019 року на придбання та встановлення надгробного пам`ятника на суму 23550,00 грн (а. с. 11, 12, 14, 15).

За приписами абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з абз. 1-3 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Підстави для відмови страховиком у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону передбачено, що страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування у випадку, якщо невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Листом від 24 квітня 2019 року за вих. № 51-1584 ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" повідомило ОСОБА_1 про ухвалене рішення частково сплатити страхове відшкодування у сумі 8375,00 грн, що складається з половини понесених позивачем витрат на придбання ритуальних товарів для поховання. Таке рішення страховик мотивував тим, що, оскільки страхувальник ОСОБА_2 є невинним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, застосуванню до спірних правовідносин підлягає норма п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Також відповідач вказав на те, що позивач не надала доказів на підтвердження спорудження надгробного пам`ятника.

Рішення ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" про часткову виплату ОСОБА_1 є протиправним, оскільки відсутність вини та закриття кримінального провадження щодо водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а положення п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, позаяк у згаданій нормі йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_3 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц та від 03 жовтня 2019 року у справі № 285/2654/16-ц).

Також Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 погодився з тим, що належними, допустимими, достовірними доказами на підтвердження підстав для відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника є чеки або квитанції, які засвідчують придбання такого пам`ятника та оплату послуг з його встановлення.

Отже, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" протиправно відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у сумі 40300,00 грн, оскільки понесені позивачем витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника були підтверджені необхідними доказами, а заявлена до сплати сума страхового відшкодування не перевищувала максимального розміру, встановленого п. 27.4, ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (12 х 3723,00 грн (мінімальна заробітна плата, встановлена законом на день настання страхового випадку) = 44676,00 грн).

У квітні 2019 року ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 8375,00 грн, а 19 травня 2020 року - у сумі 11775,00 грн (а. с. 61).

Зважаючи на те, що ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 20150,00 грн (8375,00 грн + 11775,00 грн = 20150,00 грн), стягненню з з відповідача на користь позивача підлягає сума невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 20150,00 грн (40300,00 грн - 20150,00 грн = 20150,00 грн).

За приписами п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до норми п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" відлік строку, протягом якого страховик повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, починається з дня отримання від потерпілої особи заяви про страхове відшкодування. Отже, нарахування пені за прострочення строку виплати страхового відшкодування можливе після спливу 90 днів з моменту отримання страховиком заяви про виплату страхового відшкодування (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 607/1373/16-ц).

Виплата страховиком страхового відшкодування не у повному обсязі є підставою для сплати ним пені, передбаченої п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 761/6406/16-ц).

Позаяк ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" отримало заяву про виплату страхового відшкодування 04 лютого 2019 року та не у повному обсязі сплатив страхове відшкодування, нарахування пені за прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання слід здійснити, починаючи з 06 травня 2019 року і до 18 травня 2020 року (до цієї дати позивачем заявлено вимоги про стягнення пені) (а. с. 70-72).

Розрахунок пені здійснюється судом за формулою: сума пені = С х (2 х ОС / КДР) х КДП / 100%, де С - сума заборгованості за період; ОС - облікова ставка Національного банку України на день прострочення, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

За період з 06 травня 2019 року до 18 липня 2019 року кількість днів прострочення становила - 74; облікова ставка Національного банку України - 17,5 %; кількість днів у році - 365, а тому сума пені складає 2265,36 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 17,5 / 365) х 75 / 100 % = 2265,36 грн).

За період з 19 липня 2019 року до 05 вересня 2019 року кількість днів прострочення становила - 49; облікова ставка Національного банку України - 17 %; кількість днів у році - 365, а тому сума пені складає 1457,18 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 17 / 365) х 49 / 100 % = 1457,18 грн).

За період з 06 вересня 2019 року до 24 жовтня 2019 року кількість днів прострочення становила - 49; облікова ставка Національного банку України - 16,5 %; кількість днів у році - 365, а тому сума пені складає 1414,32 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 16,5 / 365) х 49 / 100 % = 1414,32 грн).

За період з 25 жовтня 2019 року до 12 грудня 2019 року кількість днів прострочення становила - 49; облікова ставка Національного банку України - 15,5 %; кількість днів у році - 365, а тому сума пені складає 1328,60 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 15,5 / 365) х 49 / 100 % = 1328,60 грн).

За період з 13 грудня 2019 року до 30 січня 2020 року кількість днів прострочення становила - 49; облікова ставка Національного банку України - 13,5 %; кількість днів у році - 366, а тому сума пені складає 1154,01 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 13,5 / 366) х 49 / 100 % = 1154,01 грн).

За період з 31 січня 2020 року до 12 березня 2020 року кількість днів прострочення становила - 42; облікова ставка Національного банку України - 11 %; кількість днів у році - 366, а тому сума пені складає 805,98 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 11 / 366) х 42 / 100 % = 805,98 грн).

За період з 13 березня 2020 року до 23 квітня 2020 року кількість днів прострочення становила - 42; облікова ставка Національного банку України - 10 %; кількість днів у році - 366, а тому сума пені складає 732,70 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 10 / 366) х 42 / 100 % = 732,70 грн).

За період з 24 квітня року до 18 травня 2020 року кількість днів прострочення становила - 25; облікова ставка Національного банку України - 8 %; кількість днів у році - 366, а тому сума пені складає 348,91 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х (2 х 8 / 366) х 25 / 100 % = 348,91 грн).

Отже, загальна сума пені за прострочення ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" сплати страхового відшкодування складає 9507,07 грн (2265,36 грн + 1457,18 грн + 1414,32 грн + 1328,60 грн + 1154,01 грн + 805,98 грн + 732,70 грн + 348,91 грн = 9507,07 грн) та підлягає стягненню з ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" на користь ОСОБА_1 .

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань відносяться зобов`язання, які виникають на підставі договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Водночас слід зазначити, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, які можуть виникати між сторонами", не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі (постанова Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 127/16587/16-ц).

З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає норма ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти, тоді як втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Втрати ОСОБА_1 від інфляції складають 836,44 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х 102,62 - індекс інфляції за період з 06 травня 2019 року до

18 травня 2020 року / 100 % = 836,44 грн). Позаяк позивачем заявлено до стягнення витрати від інфляції у сумі 769,40 грн, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Три проценти річних за прострочення виконання ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" зобов`язання становлять 993,49 грн (31925,00 грн (40300,00 грн - 8375,00 грн = 31925,00 грн) х 3 % /100 % х 379 днів прострочення за період з 06 травня 2019 року до 18 травня 2020 року = 993,49 грн).

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнути з відповідача ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" на користь позивача страхове відшкодування у сумі 20150,00 грн; пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 9507,07 грн; втрати від інфляції у сумі 769,40 грн; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 993,49 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06 лютого 2020 року № 0076-ц, укладений між нею та Адвокатським об`єднанням "Автопоміч"; акт наданих послуг, який містить детальний опис наданих послуг, а також їх вартість в розмірі 6300,00 грн; квитанцію від 13 лютого 2020 року № ПН2238, що засвідчує оплату позивачем правничої допомоги (а. с. 21-26).

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги відповідачем не подано.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, з відповідача ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" на користь ОСОБА_1 компенсації підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 6021,36 грн (20150,00 грн + 9507,07 грн + 769,40 грн + 993,49 грн = 31419,96 грн / 32873,92 грн х 6300,00 грн = 6021,36 грн). Також суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 803,61 грн в дохід держави (20150,00 грн + 9507,07 грн + 769,40 грн + 993,49 грн = 31419,96 грн / 32873,92 грн х 840,80 грн = 803,61 грн).

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ" (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корпус 6-А; код в ЄДРПОУ - 32404600) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) страхове відшкодування у сумі 20150 (двадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок; пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 9507 (дев`ять тисяч п`ятсот сім) гривень 07 (сім) копійок; втрати від інфляції у сумі 769 (сімсот шістдесят дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) гривні 49 (сорок дев`ять) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ" (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корпус 6-А; код в ЄДРПОУ - 32404600) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6021 (шість тисяч двадцять одна) гривня 36 (тридцять шість) копійок.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ" (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корпус 6-А; код в ЄДРПОУ - 32404600) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у сумі 803 (вісімсот три) гривні 61 (шістдесят одна) копійка.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук