КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 208/3923/20 Головуючий у І-й інстанції - Яровенко Н.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/659/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Алекскредит», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.М., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказував, що 17 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 9379, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2809231 від 17 жовтня 2019 року, укладеним із ТОВ «Алекскредит». Стягнення заборгованості проводилося за період з 16 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року. Сума повної заборгованості складає 9 915,00 гривень в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4 915,00 гривень, а також 1800,00 гривень - за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 23 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 6190677.

При цьому посилався на те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності доказів безспірності заборгованості, оскільки надані нотаріусу документи не підтверджували безспірність боргу. Крім того, ТОВ «Алекскредит» не повідомилоборжника про усунення порушень по кредитному договору. Також, виконавчий напис є незаконним з підстав того, що пропущений строк позовної давності.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 р. у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ТОВ «Алекскредит» в поданому відзиві просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Розгляд справи просив проводити у відсутність представника Товариства.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 17 жовтня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та позивачем було укладено договір про надання кредиту № 2809231, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5 000,00 гривень.

Даний кредитний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнавався і є чинним.

Судом встановлено, що 17 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис №9379, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 2809231 від 17 жовтня 2019 року, укладеним із ТОВ «Алекскредит», заборгованість за вказаним кредитним договором.

Стягнення заборгованості проводилося за період з 16 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року. Сума повної заборгованості складає 9 915,00 гривень в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4 915,00 гривень, а також 1800,00 гривень - за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 23 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 6190677 на виконання виконавчого напису №9379.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис із порушенням вимог закону, а саме: вказана сума заборгованості не є безспірною, позивач ніякі кошти від відповідача не отримував, письмової вимоги про усунення порушень та детального розрахунку заборгованості також не отримував.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса».

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункт 1,3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадиться стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною й заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною- стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року, у справі № 674/918/17).

Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Позивачем при зверненні до суду не надано належних та допустимих доказів щодо безпірності заборгованості, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи в суді. Будь-яких клопотань про витребування документів, на підставі яких, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, до суду не надходило.

Окрім того, посилання позивача на те, що ТОВ «Алекскредит» пропущений строк позовної давності, є неспроможним, оскільки судом встановлено, що кредитний договір № 2809231 укладено сторонами 17 жовтня 2019 року, стягнення заборгованості за виконавчим написом проводилося за період з 16 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним у справі доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального й процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської областів Колейчик В.В. не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2020 року за №738/5 було анульовано доступ до державних реєстрів, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки не підтверджені належними доказами.

Дійсно, наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2020 року за №738/5 було анульовано доступ приватного нотаріуса до ОСОБА_2 лише до ЄДР.

Із листа Міністерства юстиції України №46192/29822-33-20/19.1.5 від 16 жовтня 2020 року про надання інформації адвокату Ернесту Серебрякову слідує, що наказом Міністерства юстиції України від 07.08.2020 року №2691/5 та відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 23 липня 2020 рокау №10 на підставі підпунктів «е» та «з» пункту 2 частини 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерство юстиції України 09 лютого 2005 року за №5550 на ім`я ОСОБА_4 , анульовано.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 07 серпня 2020 рокау за №2691/5, наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 серпня 2020 року №983/6 нотарільна діяльність приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича припинена з 18 серпня 2020 року (а.с. 60).

З матеріалів слідує, что оспорюваний виконавчий напис був вчинений 23 квітня 2020 року, тобто до анулювання свідоцтва приватного нотаріуса, яке відбулось 07 серпня 2020 року на підставі наказу Міністерства юстиції України №2691/5. Інших відомостей про анулювання свідоцтва приватного нотаріуса Колейчика В.В. до вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса недійсним - матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, про що зазначається у тексті самого виконавчого напису.

Та обставина, що приватному нотаріусу Колейчикову В.В. Міністерством юстиції України було обмежено доступ до Єдиного державного реєстру не свідчить про відсутність у нього повноважень на вчинення виконавчого напису, оскільки як слідує з виконавчого напису, останній був зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №9379, що передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при цьому була відсутня необхідність у доступу до ЄДР.

Відомості щодо відсутності або обмеження доступу приватного нотаріуса Колейчикова В.В. до реєстру для реєстрації нотаріальних дій на час вчинення виконавчого напису в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття йможе бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: