Провадження № 22-ц/801/2317/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 рокуСправа № 127/24966/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 13 вересня 2021 року в м. Вінниці суддею цього суду Вохміновою О. С., зі складанням його повного тексту 20 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «СГ «ТАС») про відшкодування шкоди, мотивуючи його тим, що 13 січня 2020 року по вул. Бучми, 124 у м. Вінниці відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль позивача. Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки Daеwoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується євро протоколом від 13 січня 2020 року.

13 січня 2020 року учасники ДТП склали повідомлення № 57 до ПАТ «СГ «ТАС», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 відповідно до полісу АО 6028956.

14 січня 2020 року ОСОБА_1 подав відповідачу заяву № 00833/02/2020/53 про виплату страхового відшкодування та у цей же день представник ПАТ «СГ «ТАС» оглянув пошкоджений автомобіль, про що склав відповідний акт, визначивши суму страхового відшкодування у розмірі 9132,00 грн.

29 січня 2020 року позивач отримав лист від ПАТ «СГ «ТАС» про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на висновок аварійного комісара, який встановив, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_1 .

Пославшись на викладене та на те, що вина ОСОБА_3 була встановлена європротоколом, виплата страхового відшкодування на суму 9 132 грн. була погоджена між сторонами, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 9 132,00 грн страхового відшкодування, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, пославшись на неповне з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 13 січня 2020 року о 22 год. 20 хв. у м. Вінниці по вул. Бучми, 124 сталася ДТП за участі автомобіля марки Daеwoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Volksvagеn Раssаt, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вину у вчинені ДТП визнав водій ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно полісу ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) АО/6028956 з 06 липня 2019 року по 05 липня 2020 року. 13 січня 2020 потерпілим ОСОБА_1 було складено також повідомлення № 57 до ПАТ «СГ «ТАС» про страховий випадок (а. с. 6-7, т. 1).

14 січня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву до ПАТ СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування 00833/02/2020/53 (а. с. 5, т. 1).

Згідно полісу АО 6028956 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПАТ «СГ «ТАС», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., франшиза 0 грн. (а. с. 87, т.1).

У листі ПАТ «СГ «ТАС» № 01553/9120 від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до висновку аварійного комісара від 29 січня 2020 року в діях водія автомобіля Daеwoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відсутні порушення ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку із настанням 13 січня 2020 року ДТП, тому ПАТ «СГ «ТАС», керуючись п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування та відмовляє у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі (а. с. 11, т. 1).

Так, за результатами вивчення обставин події, аварійним комісаром ОСОБА_6 було встановлено, щоб запобігти ускладненню дорожньої обстановки, що і призвело до ДТП, водію автомобіля Volksvagеn Раssаt державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 достатньо було діяти шляхом дотримання вимог п.п. 1.3, 1.4, 2.3 «д», 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР України. Це свідчить про невідповідність з технічної точки зору дій водія автомобіля Volksvagеn Раssаt, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вимогам п.п. 1.3, 1.4, 2.3 «д», 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР України. В діях водія автомобіля Daеwoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відсутні порушення ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку із настанням даної ДТП (а. с. 12-14, т. 1).

Відповідно до висновку експерта № 2256/21-21 від 06 липня 2021 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля марки Volksvagеn Раssаt, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди 13 січня 2020 року, станом на дату ДТП, складає 23019,63 грн (а. с. 219-233, т. 1).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Згідно п. 34.4 статті 34 вказаного закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, визначені у п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним, допустимим та достовірним доказом вини водія автомобіля марки Daеwoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у вчиненні 13 січня 2020 року ДТП, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб позивача, є європотокол, у якому ОСОБА_7 вказано про визнання своєї вини, отже відмова страхової компанії у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування не ґрунтується на жодній із підстав, передбачених ст. 37 Закону № 1961-IV, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував висновок аварійного комісара ОСОБА_6 про порушення ПДР України саме ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки положеннями п. 34.4 ст. 34 Закону № 1961-IV не передбачено обов`язкового залучення аварійного комісара для визначення причин настання страхового випадку та вказаний висновок суперечить поясненням ОСОБА_3 , який визнав себе винним у настанні ДТП, у зв`язку з чим склав та підписав європротокол від 13 січня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 30 листопада 2021 року.