2/465/3631/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.11.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судового засідання Старух Ю.М.,

представника позивача адвоката Калюжної Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який було зареєстровано 11 серпня 2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №1593. Зазначає, що у шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час досягнув повноліття. Спільне життя з відповідачем не склалось. Спільних інтересів немає, сім`я фактично припинила своє існування, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС. Посилаючись на неможливість подальшого спільного життя та примирення з відповідачем, просить позов задоволити.

У судове засідання з`явилася представник позивача адвокат Калюжна Б.В., яка позов підтримала, просить такий задовольнити з підстав, викладених у ньому. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи як шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання, так і шляхом розміщення повістки про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляє заочне рішення.

За згодою позивача, висловленою у її письмовій заяві від 12.11.2021 року і підтвердженою представником позивача в судовому засіданні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 11 серпня 2001 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №1593, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 в сторін у шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №3166. На даний час ОСОБА_3 досяг повноліття і, як стверджено представником позивача в судовому засіданні, проживає разом з матір`ю.

Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин.

Згідно статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин 3 та 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканність.

За змістом частини 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з приписами частини 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.

Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, у позовній заяві категорично зазначає про неможливість примирення з відповідачем і така позиція позивача підтверджена представником в судовому засіданні, беручи до уваги відсутність у сторін малолітніх чи неповнолітніх дітей, а також засади добровільності перебування особи у шлюбі і неможливості примушування її до цього, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження сторонами шлюбу неможливе, а тому, шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 280-282, 352 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 серпня 2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №1593.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ).

Суддя Величко О.В.