справа № 691/874/20
провадження № 2/691/111/21
УХВАЛА

01 лютого 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю учасників справи:

представника позивача Гаврилюк В.В.

відповідача ОСОБА_1

провівши підготовче засідання в залі суду м.Городище у цивільній справі за позовною заявою Городищенської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

03 серпня 2020 року Городищенська міська рада Черкаської області звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі укладеного 23 жовтня 2009 року договору оренди землі площею 0,1328га строком на 25 років у зв`язку з порушенням умов договору та не сплатою орендної плати за період з 01 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року, виникненням підстав для нарахування індексу інфляції та пені.

Ухвалою Городищенського районного суд Черкаської області від 08 вересня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито, та справу призначено до підготовчого засідання з викликом сторін, встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Статтею 196 ЦПК України визначено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

При виконанні вимог ст.ст.189,196,197,198,200 ЦПК України під час проведення підготовчого засідання, судом, встановлено наступне:

- представник позивача ОСОБА_2 позовну заяву підтримала у повному обсязі з наведених у ній мотивів, пояснивши при цьому суду, що підстав вирішувати спір, який виник між сторонами в порядку господарського судочинства, згідно усних роз`яснень Господарського суду Черкаської області не вбачається за можливим, остільки відповідач на час звернення до суду не є фізичною особою підприємцем і тому прийнято рішення звернутися для вирішення справи в порядку цивільного судочинства; інших доказів, окрім поданих з позовною заявою не подаватимуть; не заперечила, що при зверненні до суду не надані докази стосовно статусу відповідача, для обгрунтування підстав звернення для вирішення спору в порядку цивільного судочинства, як і не зроблено обґрунтованого розрахунки суми боргу з посиланням на його збільшення станом на 31 травня 2020 року і з відповідним нарахуванням пені, інфляції; з огляду на пояснення відповідача щодо наявності рішення про припинення нарахування орендної плати без розірвання договору оренди землі, погодилася із такими обставинами та пояснила, що суду їх не повідомлено та не підтверджено доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог; не заперечила проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду,

- відповідач ОСОБА_1 пояснив суду, що із позовною заявою та додатками до неї ознайомився, відзив на позовну заяву подавати не бажає і в своєму розпорядженні доказів для надання до суду у зв`язку з невизнанням позовних вимог надавати не буде; не заперечив факту укладення договору оренди земельної ділянки 23 жовтня 2009 року з Городищенською міською радою, але не згідний сплачувати утворену заборгованість, так як з його дозволу земельною ділянкою без будь яких правових підстав користувалася інша юридична особа, яка і вносила від його імені орендну плату за користування земельною ділянкою та такі дії були погоджені із позивачем; повідомив про подання до Городищенської міської ради заяви про припинення нарахування орендної плати, яка є задоволеною; не заперечив проти призначення справи до судового розгляду.

Суд, заслухавши у підготовчому засіданні учасників справи, розглянуши клопотання та вирішивши питання, які підлягають до розгляду, вивчивши матеріали до позовної заяви, вважає, не встановленими підстави для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, з огляду на наступні вимоги діючого законодавства, яке регулює порядок вирішення спірних правовідносин між сторонами.

При прийнятті рішення за результатами проведеного підготовчого засідання, суд, виходить виключно із змісту позовних вимог позивача, наданих сторонами пояснень і доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обсяг встановлених правових відносин між сторонами та зміст наданих позивачем доказів, не дають можливості суду у підготовчому засіданні, прийти до іншого висновку.

Аналіз правових норм, які регулюють порядок вирішення заявлених спірних відносин між позивачем і відповідачем, зобов`язує суд взяти до уваги наступні вимоги чинного законодавства при виконанні вимог ст.197 ЦПК України.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, ч.1 ст.15 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також Держава. Згідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Конституцією України, Главою 58 Цивільного кодексу України,Земельним кодексом України, Податковим кодексом України , Законом України "Про оренду землі" , Законом України „Про плату за землю", іншими законами України, нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 2 Закону України „Про плату за землю" встановлено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, власники землі та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів сплачують земельний податок, за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до статті 21 Закону України „Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Поняття договору оренди землі встановлено у статі 13 Закону, згідно з якою договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки (статті 14, 15 Закону).

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У підготовчому засіданні, при виконанні вимог ст.197 ЦПК України, з пояснень представника позивача та матеріалів цивільної справи, вбачаються наступні обставини, факти та відповідні їм правові відносини. Так, 23 жовтня 2009року між Городищенською міською радою в особі міського голови Зварича О.І ., що діяв на підставі ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і розділу Х п.12 «Перехідних положень Земельного Кодексу України» від 01 січня 2002 року, та приватним підприємцем ОСОБА_1 , що діяв на підставі Свідоцтва №700328 від 08 листопада 2001 року, було укладено договір оренди земельної ділянки ( а.с. 4-5), у відповідності до якого, позивач, згідно рішень сесії міської ради № 33-108/V від 23 жовтня 2009 року та 4 грудня 2009 року № 33-234/V надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку із земель особистого селянського господарства, загальною площею 0,1328га з метою під розміщення автозаправочної станції для здійснення комерційної діяльності. Договір зареєстрований у Городищенському районному відділі Черкаського регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.04.2010 року за № 07 (а.с.4-5). Договір укладено на 25 років . У 2016 році 15 січня було внесено зміни до договору оренди землі від 23 жовтня 2009 року відповідно до ст.289 Податкового Кодексу України в частині розміру орендної плати з виготовленням Додатку до договору, який підписаний сторонами у справі (а.с.6). 18 травня 2020 року ОСОБА_1 було направлено претензію на суму 23551,43грн. у зв`язку з утворенням заборгованості по сплаті орендної плати за земельну ділянку (а.с.7).

З огляду на вищезазначене, слід вбачати, що відповідач ОСОБА_1 у спірних правовідносинах діяв, як приватний підприємець, та вчиняв дії пов`язані із підприємницькою діяльністюі використовував земельну ділянкуу зв`язку з господарською діяльністю.

Згідно відомостей з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, отриманого судом на час проведення підготовчого засідання встановлено, що відповідач ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність за власним рішенням, запис про що внесено 25 січня 2017 року, будучи зареєстрованим приватним підприємцем з 08 листопада 2001року.

Позовна заява Городищенської міської ради стосується періоду заборгованості, який стосується здійснення відповідачем підприємницької діяльності, в тому числі із залученням, як він пояснив інших юридичних осіб, про що відсутня інформація у позовній заяві позивача та яка є для суду як і не підтвердженою так і не спростованою у підготовчому засіданні належними і допустимими доказами сторонами. Відсутність у суду можливості вивчити і перевірити вказані обставини, позбавляє можливості прийти до однозначного висновку про підсудність спору, що виник. Крім того, у змісті договору оренди землі від 23 жовтня 2009 року Розділ «Зміна умов договору і припинення його дії» чітко визначені підстави до припинення договору, але серед них не зазначено про підставу у виді припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. Судом встановлено, що відповідач у порядку та на підставах визначених наведеним правовими нормами отримав у строкове платне користування земельну ділянку, яка віднесена до комунальної власності. Правовідносини з користування цієї земельною ділянкою орендар та орендодавець урегулювали шляхом укладення договору оренди, у якому між ними досягнуто згоди з усіх істотних умов для такого виду договору, зокрема, визначено права та обов`язки сторін, строки, розмір та порядок внесення орендної плати, а також підстави та наслідки припинення договору оренди.

Згідно ст. 50,52 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У відповідності до ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться спори, що виникають в т.ч. при виконанні правочинів у господарській діяльності.

Порушення відповідачем умов договору стало причиною звернення позивача до Городидищенського районного суду Черкаської області з вимогою стягнути заборгованість за договором оренди землі.

Згідно п. 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд: призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Частиною 3ст.12,ст.ст.76-81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести у судовому засіданні, ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У підготовчому засіданні позивач і відповідач, як сторони у справі, зобов`язані згідно до вимог ст.43,ст.49 ЦПК України добросовісно і належно користуватися процесуальними правами з метою захисту порушених прав та інтересів і надати докази які обґрунтовують або заперечують зміст позовних вимог, або ж заявити клопотання про їх витребування в разі неможливості подачі.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, п.29). З огляду на зазначене, суд, у підготовчому засіданні, не може вдаватися до оцінки наданих стороною позивача доказів і відповідно не може вивчивши їх зміст без належного обґрунтування прийняти однозначне рішення про наявність підстав для призначення справи до судового розгляду.

Надана у підготовчому засіданні перерва представнику позивача для усунення недоліків позовної заяви, не була ефективною, і тому, зважаючи на вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у позивача із обсягом представлених у підготовчому засіданні письмових доказів, та наданих пояснень, законних підстав для вирішення спору в порядку цивільного судочинства, та є підставою для залишення позову без розгляду, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 200 ЦПК України, що не позбавляє права повторного звернення до суду після усунення причин, які стали підставою для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.175,177,197,198,200 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Городищенської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Роз`яснити, позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії такої ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Савенко