15.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/5429/19
Єдиний унікальний номер судової справи:205/5429/2019
Номер провадження: 2з/205/721/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко Олександра Олексійовича, про визнання недійсним виділу в натурі частки із спільного майна, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у домоволодінні,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа.

До суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову за вищевказаною цивільною справою, в якій він просить: 1) накласти заборону на проведення будь яких будівельних робіт на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до частки, що перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 02.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за реєстровим № 2665; 2) накласти заборону на вчинення ОСОБА_2 чи будь яким особам, які будуть діяти від його імені будь яких реєстраційних дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 02.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за реєстровим № 2665 до вирішення спору по суті.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 12 листопада 2021 року.

Оцінивши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали цивільної справи у межах, що необхідні для вирішення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси відповідача ОСОБА_1 на той випадок, коли позивач ОСОБА_2 буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також п.п. 1-4 названої постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Однак в даному випадку, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Так само, стороною відповідача ОСОБА_1 при зверненні до суду із вказаною заявою не надано будь-яких достатніх доказів того, що позивач ОСОБА_2 має намір вчинити чи вчинює хоча б якісь дії, спрямовані на ухилення від виконання ймовірного позитивного рішення суду, у тому числі у вигляді проведенні будівельних робіт на території вказаного домоволодіння чи відчуження частки у такому домоволодінні на користь інших осіб.

Тобто, суду в даному випадку не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та доказів вчинення відповідачем відповідних дій, на встановлені заборони щодо яких наголошує заявник.

Так само, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

В даному випадку предметом позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у домоволодінні. Однак заявником у своїй заяви про забезпечення позову не обґрунтовано наявності зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді встановлення заборони на передачу частину домоволодіння в іпотеку, та предметом позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у домоволодінні.

Вищенаведене у свої сукупності позбавляє суду можливості зробити висновок, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, призведе в даному випадку до наслідків, зазначених в ч.2 ст.149 ЦПК України. А забезпечення позову на майбутнє, лише виходячи з наявних міркувань заявника щодо необхідності виконання судового рішення, чинним процесуальним законодавством не передбачено.

У зв`язку з наведеним, суд вимушений постановити ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко Олександра Олексійовича, про визнання недійсним виділу в натурі частки із спільного майна, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у домоволодінні - відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан