Справа № 368/605/21
Рішення

Іменем України

"19" жовтня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Балацька В.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, суд, -

В С Т А Н О В И В :

07.07.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області від 18 липня 2009 року, відповідний актовий запис № 94.

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на виховання та проживання з ОСОБА_1 .

4. Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права.

18 липня 2009 року між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 94 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 18.07.2009 року.

У спільному шлюбі в подружжя народились діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом останнього часу стосунки з Відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

На даний час, Позивач та Відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Подальше спільне життя Позивача і Відповідача як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам Позивача, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між Позивачем та Відповідачем.

Необхідно зазначити, що Позивач ні за яких умов не буде проживати однією сім`єю з Відповідачем.

Збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем є неможливим, тому у разі вжиття судом заходів щодо примирення шлюб все одно не буде збережено.

Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно п. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч, 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами тй обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

На даний час спільні діти проживають з Позивачем та перебувають на її утриманні. У зв`язку з чим, необхідно визначити місце проживання дитини Позивача та Відповідача за місцем проживання Позивача, що відповідатиме інтересам дітей.

Частиною 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що у Позивача наявні оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що понесені мною витрати становлять 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. (сплата судового збору), що підтверджується квитанцією. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи (послуги з надання правової допомоги) додається.

Згідно п. 10 ч. 3ст. 175 ЦПК України підтверджує, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 27. 28, 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, Протоколом № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, - позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

07.07.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

12.07.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої позовну заяву позивачки ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків, допущених позивачем при подачі позовної заяви.

07.09.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 19.10.2021 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.10.2021 року, позивач ОСОБА_1 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивача, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично заперечує проти надання терміну на примирення, після розірвання шлюбу просить їй залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.10.2021 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, уточнені позовні вимоги визнає, категорично заперечує проти надання терміну на примирення, зобов`язуується сплатити позивачці судові витрати.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині уточненої позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров 'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - довідки № 2236, яка видана 07.07.2021 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, - позивачка по справі, - ОСОБА_1 , 1988 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та з нею проживають двоє малолітніх дітей, - ОСОБА_3 , 2010 року народження, та ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Відповідно, враховуючи місце реєстрації та місце фактичного проживання позивача, та ту обставину, що на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, враховуючи положення ч. 2 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, - подана за місцем проживання фізичної особи - позивача, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за місцем проживання позивача - фізичної особи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 14 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_3 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 грудня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

18 липня 2009 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , - відповідачем по справі.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , яке видане 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18 липня 2009 року зороблено відповідний актовий запис за № 94.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_2 .

Дружини - ОСОБА_1 .

Сторони мають двох малолітніх дітей, - ОСОБА_3 , 2010 року народження, та ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження:

- НОМЕР_7 , яке видане 26 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 26 лютого 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 25.

В графі «Батьки» зазначено:

Батько - ОСОБА_2 , - відповідач по справі;

Мати - ОСОБА_1 ;

- НОМЕР_8 , яке видане 15 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 15 квітня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 61.

В графі «Батьки» зазначено:

Батько - ОСОБА_2 , - відповідач по справі;

Мати - ОСОБА_1 ;

Сторони розривають шлюб вперше.

Відомостей про вагітність позивачки в матеріалах справи немає.

Майнового спору між сторонами немає.

Спору щодо місця проживання малолітньої дитини в сторін немає, -позивач визнав позовні вимоги в частині визначення місцем проживання малолітніх дітенй місцем проживання матері, - позивачки по справі.

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не проживають спільно, як одна сім`я, - більше 6 - ти місяців, окрім того, ще на час спільного проживання між сторонами в них на протязі тривалого часу (більше 1 - го року) існували усталені неприязні відносини, що слугувало виникненню сварок між сторонами, що лише сприяло погіршенню відносин між подружжям.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають на різних житлових площах, відповідно, - практично не спілкуються між собою, відповідно, спільного сімейного життя не мають, спільного бюджету не мають, більше того, - практично не спілкуються між собою, а їхнє епізодичне спілкування обумовленго спілкуванням відповідача ОСОБА_2 з своїми дітьми.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно - сімейні відносини з відповідачем ОСОБА_2 , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 6 - ти місяців), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить її інтересам, та суперечить інтересам малолітніх дітей.

Що стосується відповідача ОСОБА_2 , то він в своїй письмовій заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання строку на примирення.

Враховуючи категоричну позицію як позивача, так і категоричну позицію відповідача, які спрямовані на розірвання шлюбу, та враховуючи фактичні обставини справи, які судом викладено вище, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, оскільки надання сторонам строку на примирення, на думку суду, - є безперспективним, та таким, який тільки посилить негативне відношення сторін один до одного, та надання такого терміну на примирення буде шкодити як інтересам позивача, так і інтересам малолітньої дитини.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, в даному випадку відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивача ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, так присутня і пряма згода відповідача ОСОБА_2 на розірвання шлюбу, що, на думку суду, - є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам малолітніх дітей.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - більше 1 - го року відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 6 - ти місяців, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних - шлюбно - сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 6 - ти місяців), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та дані негативні відносини з часом, зважаючи на окреме проживання сторін на різних житлових площах, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 6 - ти місяців, - не проживають як чоловік та жінка, у позивача ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь - які відносини з відповідачем ОСОБА_2 , що є обопільним, в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо, - що обумовлено тими обставинами, що сторони проживають на різних житлових площах, та не бажають більше проживати спільно з огляду на обставини, які судом зазначено вище.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивача на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у письмовій заяві, яка надійшла до суду, та в прямій позиції відповідача ОСОБА_2 , яка вислуовлена ним в письмовій заяві, адресованій на адресу суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь - який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно - сімейних відносин тривалий час, - більше 6 - ти місяців, спорів майнового спору між сторонами немає, малолітні діти в зв`язку з визнанням позову відповідачем, - після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю, - позивачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам малолітніх дітей.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, яке буде мати позивач після розірвання шлюбу, то суд зазначає, що внаслідок реєстрації шлюбу, який розривається даним рішенням, позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », та після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити собі прізвище, яке отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, а тому суд приходить до висновку щодо задоволення письмового клопотання позивача щодо залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності позивача, - ОСОБА_1 , - з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд приймає рішення про залишення позивачу прізвища, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається судом, - « ОСОБА_1 », причому, суд зазначає, що в даному випадку вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивача, як це передбачено нормою сімейного права, зокрема, - положенням ст. 113 СК України, так як під час вирішення даного питання думка відповідача ОСОБА_2 , - судом не враховується.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому Законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В матеріалах справи міститься:

- Квитанція № 0. 0. .1 від 07.07.2021 року, з якої вбачається, що позивачем ОСОБА_1 при подачі позовної заяви до суду було сплачено судові витрати в сумі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп.;

- квитанція № від 03.08.2021 року, з якої вбачається, що позивачем ОСОБА_1 при подачі позовної заяви до суду було сплачено судові витрати в сумі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп..

Відповідно, загальна сума судового збору, сплаченого позивачкою ОСОБА_1 становить 1816 грн.

В зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов на підготовчому судовому засіданні, тобто, - до початку слухання справи по суті, - сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 становить 908 (девятьсот вісім) грн. 00 коп.

Решту судових витрат у сумі 908 грн. 00 коп., - підлягає поверненню позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету.

Далі, за підготовку позовної заяви позивачка ОСОБА_1 сплатила кошти в сумі 500 (п`ятьсот) грн. 00 коп., які підлягають до стягнення з відповідачаОСОБА_2 на користь позивачки.

Отже загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 становить 1408 (одна тисяча чотириста вісім) грн. 00 коп.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід частково стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , а частину судових витрат - повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам малолітніх дітей, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 - 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточненитй позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою місто Кагарлик Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 14 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем місто Кагарлик Київської області, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 грудня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 , яке видане 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 94 від 18 липня 2009 року, - розірвати.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці місто Кагарлик Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 14 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , залишити прізвище, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, - « ОСОБА_1 ».

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Місцем проживання неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки місто Кагарлик Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 , видане 26 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки місто Кагарлик Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 , видане 15 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, -

- визначити місцем проживання матері, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки місто Кагарлик Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 14 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 грудня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки місто Кагарлик Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 14 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , кошти в сумі 1408 (одна тисяча чотириста вісім) грн. 00 коп., - понесених позивачкою судових витрат.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці місто Кагарлик Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 14 вересня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету України кошти в сумі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.