№ 207/2312/20
№ 2/207/536/21
22 січня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» в особі Голови правління Бойко Володимира Григоровича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання, -
У вересні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання, посилаючись на те, що Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2014 року були задоволені позовні вимоги кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 121 586, 80 гривень. Заочне рішення набрало законної сили. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2017 року були задоволені позовні вимоги кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 121 586, 80 гривень. Заочне рішення набрало законної сили. Рішенням Петриківського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року були задоволені позовні вимоги кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання, у розмірі 81 374,10 гривень. До теперішнього часу залишок боргу становить 65 812,81 гривня. У зв`язку з тим, що відповідачі до теперішнього часу повністю не виконали свої зобов`язання по поверненню грошових коштів, кредитній спілці були спричинені збитки внаслідок росту інфляції за період з 01 березня 2017 року по 01 серпня 2020 року у розмірі 25 844, 68 гривень. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів понесені кредитною спілкою збитки за прострочку грошового зобов`язання в розмірі 25 844 гривні 68 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 102,00 гривні.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла його заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення за наявними в матеріалах справи доказів, проти заочного рішення справи не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Будь-яких письмових пояснень до суду не надали.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі виходячи з наступного.
Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2014 року були задоволені позовні вимоги кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 121 586, 80 гривень. Заочне рішення набрало законної сили.
Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2017 року були задоволені позовні вимоги кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 121 586, 80 гривень.
Відповідачами була сплачена сума заборгованості у розмірі 55 773,99 гривень. У зв`язку з чим сума боргу становить: 65 812,81 гривня.
За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Правовий аналіз положень ст.ст.526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.
Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 11 ЦК України передбачається можливість виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими.
За змістом статей 524,533-535та625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
З огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.
При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).
Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.
Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
З листа приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни № 29.01./1835 від 05.09.2020 року вбачається, що у неї перебуває заведене виконавче провадження № 59545562 до складу якого входять ВП № 59513875 з примусового виконання виконавчого листа № 207/155/17 від 13.04.2017 року виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованості в розмірі 121 586,80 гривень. ВП № 59497434 з примусового виконання виконавчого листа № 187/281/17 від 21.06.2017 року виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» понесені збитки за простроченням грошового зобов`язання за період з 01.01.2015 року по 02.02.2017 року у розмірі 73 937,00 гривень, судові витрати у розмірі 1600,00 гривень а також витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 гривень. При проведені виконавчих дій стягнення за виконавчими провадженням проведено частково.
За розрахунком позивача інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми 65 812,81 грн. за період з 01.03.2017 року по 01.08.2020 року становлять: збитки внаслідок інфляції складає 19 098 грн. 87 коп., 3% річних від простроченої суми складає: 6 745,81 грн.
Таким чином розмір збитків з 01.03.2017 року по 01.08.2020 року склав:
Отже, суд приходить до висновку, що розрахунки вчиненні вірно, а позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню за період з 01.03.2017 року по 01.08.2020 року 3 % річних від простроченої суми в розмірі 6 745,81 грн., інфляційні витрати в розмірі 19 098,87 грн, а всього на загальну суму 25 844,68 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також треба стягнути і судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору, а саме: 2102,00 гривні.
Керуючись ст.ст.2,12,13,77,81,89,263-265 ЦПК України, ст.. ст.. 509, 526, 625 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» в особі Голови правління Бойко Володимира Григоровича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.К. Подобєд