Справа 524/3071/20
Провадження № 2/524/161/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та володінні власністю, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є співвласником кім. АДРЕСА_1 . В період з 14.04.2006 по жовтень 2016 року він перебував у шлюбі з відповідачем. Відповідач не сплачує кошти за житло, не несе витрат з його утримання. ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні своєю власністю.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що в даний час він проживає в селі разом з матір`ю, здійснює за нею догляд, але невдовзі повернеться до спірної кімнати і не бажає, щоб разом з ним проживала відповідач, оскільки шлюб між ними розірвано. Крім того, він мав намір продати нерухоме майно, однак відповідач проти продажу заперечувала.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що перешкод позивачу у користуванні власністю вона не чинить, позивач має ключі та може вільно проживати в кімнаті.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10.05.2012, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Кременчуцької міської ради, ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_1 є співвласниками кімнати АДРЕСА_1 .

Матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Автозаводським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області 17.09.2010.

Сторони розірвали шлюб 20.12.2016 на підставі рішення Автозаводського районного суд м.Кременчука від 06.12.2016 по справі 524/7629/16.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (частини перша та друга статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 391, частини другої статті 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно статей 76-82 Цивільного процесуального кодексу України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОЦІНКА СУДУ

В постанові по справі 761/42887/16-ц(провадження № 61-28637св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: «Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння»

Так, застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до правовідносин, які виникли між сторонами в даній справі, суд відзначає, що позивачем було доведено належними та допустимими доказами своє право власності на нерухоме майно - кімнату АДРЕСА_1 .

Щодо обставин наявності у позивача перешкод у користуванні нерухомими майном суд відзначає наступне.

Суд приймає до уваги, що на підтвердження обставин щодо чинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем власністю доказів надано не було.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_2 має право на проживання в кімнаті, як член сім`ї співвласника нерухомого майна - неповнолітньої ОСОБА_1 ..

З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що позивачем не було доведено те, що на час розгляду справи йому з боку відповідача чиняться перешкоди у користуванні власністю, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та володінні власністю - залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2021

Суддя Д.Д.Андрієць