Справа № 306/2120/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів:Куштана Б.П., Кожух О.А.

з участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2020 року у складі судді Вінер Е.А. у справі за позовом Піблічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором ,-

встановив:

У жовтні 2019 року звернувся в суд із зазначеним позовм до відповідача.

Позов мотивує тим, що 27 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк Укргазбанк" (правонаступником є публічне акціонерне товариство акціонерний банк Укргазбанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 43/08МК, за умовами якого відповідачу надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом 1 000 000, 00 (один мільйон доларів США 00 центів) доларів США на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2023 року із сплатою процентів за користування кредитом 16% річних. 15 вересня 2008 року до кредитного договору було внесено зміни шляхом збільшення загальної суми ліміту 1 300 000, 00 (один мільйон триста тисяч доларів США 00 центів) доларів США та збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 16% до 16,6% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, яким майновим поручителем ОСОБА_3 передано в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: а) готельний комплекс, загальною площею 1550,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : б) земельна ділянка, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169, надана для обслуговування готельного комплексу. В період з 27 травня 2008 року по 19 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримав окремими траншами кредитні кошти в загальній сумі 1 030 000 доларів США, у видачі решти суми ліміту кредитної лінії 270 000 доларів США було відмовлено на підставі п.3.2.4. Кредитного договору. За умовами договору відповідач зобов`язувався повертати кредит (суми окремих траншів) з першого по десяте число кожного місяця в розмірі відповідно до Графіку повернення заборгованості, один раз на місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом- сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки збільшеної на один процент, а саме 17% річних. В 2009 році в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором та договром іпотеки Банком було подано до суду заяву про дострокове стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. 18 травня 2016 року Свалявським районним судом Закарпатської області ухвалено судове рішення, яким позов банку задоволено частково, а саме в частині стягнення виключно суми отриманих кредитних коштів в сумі 1 030 000 доларів США, а в задоволенні решти вимог відмовлено. 10 вересня 2016 року в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 43/08 МК від 27.05.2008 року АБ Укргазбанк, як іпотекодержателем було реалізоване право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.М. за заявою Банку проведено реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно. 27 жовтня 2016 року апеляційним судом Закарпатської області в справі № 2/710/110/11 за апеляційною скаргою Банку ухвалено рішення, яким рішення суду прешої інстанції від 18.05.2016 року скасовано і в задоволенні позову Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено на підставі того, що заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи відсутня, оскільки Банк скористався своїм правом та набув у позасудовому порядку право власності на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили 27 жовтня 2016 року. 21 квітня 2017 року Свалявським районним судом Закарпатської області в цивільній справі № 306/2053/16-ц за позовом ОСОБА_3 до АБ Укргазбанк ухвалено рішення про скасування реєстрації речового права, права власності на нерухоме майно: готельний комплекс, загальною площею 1550,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169 для обслуговування готельного комплексу, які вчинені нотаріусом Проскудіною Л.Д. 17 серпня 2017 року Апеляційним судом Закарпатської області вищевказане рішення залишено без змін.

Позивач вважає, що відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов визначених договором, а саме з боку відповідача це є повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитними коштами. При невиконання зобов`язання за договором настають правові наслідки встановлені договором або Законом. Зазначає, що станом на 30 вересня 2019 року заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) нарахована в межах передбаченого трирічного строку позовної давності за період з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2019 року та складає 4510882,56 гривень, що включає в себе 3280107,97гривень заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та 1230774,59 гривень за несвоєчасне погашення процентів. Відповідачем в добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення банку кредитних коштів та процентів, порушені права позивача, а тому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором № 43/08 МК від 27 травня 2008 року в розмірі 4 510 882, 56 грн., включаючи 3 280 107,97 грн. за прострочення зобов`язання з погашення кредиту та 1 230 774,59 грн. за прострочення зобов`язання з погашення процентів за кредитом та сплачений судовий збір в сумі 67663,24 гривень.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2020 заявлений позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у заявленому позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неправильно врахував, що заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2019 року становить 2 763.475.93 доларів США і не врахував, що згідно із протоколом кредитного комітету ПАТ «Укргазбак» від 08.09.2016р. №89/23 загальна заборгованість становить 1 487 919 27 доларів США, при цьому нарахування відсотків банком за власною ініціативою зупинено 30.06.2011 року. З протоку кредитного комітету від 13 червня 2019 року вбачається, що банком було відновлено заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 1 487 919 27 доларів США з 13.06.2019р., а тому нараховувати таку з 01.10.2016 року не має підстав, оскільки банк здійснював свої правомочності як власник нерухомого майна і в бухгалтерській документації цю заборгованість не облікув. Таким чином первинними документами позивача підтерджуєьться, що у період з 08.09.2016року по 13.06.2019 року не вбачається заборгованості по кредитному договору №43/08 від 27.05.2008р., а тому вісутні підстави для стягнення з відповідача заявленої суми.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з його підставності та обґрунтованості.

Повністю погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 27 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк Укргазбанк" (правонаступником є публічне акціонерне товариство акціонерний банк Укргазбанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 43/08МК, за умовами якого відповідачу надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом 1 000 000, 00 (один мільйон доларів США 00 центів) доларів США на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2023 року із сплатою процентів за користування кредитом 16% річних. 15 вересня 2008 року до кредитного договору було внесено зміни шляхом збільшення загальної суми ліміту 1 300 000, 00 (один мільйон триста тисяч доларів США 00 центів) доларів США та збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 16% до 16,6% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, яким майновим поручителем ОСОБА_3 передано в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: а) готельний комплекс, загальною площею 1550,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : б) земельна ділянка, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169, надана для обслуговування готельного комплексу.

В період з 27 травня 2008 року по 19 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримав окремими траншами кредитні кошти в загальній сумі 1 030 000 доларів США, у видачі решти суми ліміту кредитної лінії 270 000 доларів США було відмовлено на підставі п.3.2.4. Кредитного договору. За умовами договору відповідач зобов`язувався повертати кредит (суми окремих траншів) з першого по десяте число кожного місяця в розмірі відповідно до Графіку повернення заборгованості, один раз на місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом- сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки збільшеної на один процент, а саме 17% річних.

В 2009 році в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором та договром іпотеки Банком було подано до суду заяву про дострокове стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

8 травня 2016 року Свалявським районним судом Закарпатської області ухвалено судове рішення, яким позов банку задоволено частково, а саме в частині стягнення виключно суми отриманих кредитних коштів в сумі 1 030 000 доларів США, а в задоволенні решти вимог відмовлено.

10 вересня 2016 року в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 43/08 МК від 27.05.2008 року АБ Укргазбанк, як іпотекодержателем було реалізоване право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.М. за заявою Банку проведено реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно за АБ Укргазбанк

27 жовтня 2016 року апеляційним судом Закарпатської області в справі № 2/710/110/11 за апеляційною скаргою Банку ухвалено рішення, яким рішення суду прешої інстанції від 18.05.2016 року скасовано і в задоволенні позову Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено на підставі того, що заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи відсутня, оскільки Банк скористався своїм правом та набув у позасудовому порядку право власності на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили 27 жовтня 2016 року.

21 квітня 2017 року Свалявським районним судом Закарпатської області в цивільній справі № 306/2053/16-ц за позовом ОСОБА_3 до АБ "Укргазбанк" ухвалено рішення про скасування реєстрації речового права, права власності на нерухоме майно: готельний комплекс, загальною площею 1550,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169 для обслуговування готельного комплексу, які вчинені нотаріусом Проскудіною Л.Д.

17 серпня 2017року Апеляційним судом Закарпатської області вищевказане рішення залишено без змін.

Згідно із протоколом засідання кредитної ради АБ «Укргазбанк» від 08.09.2016р. №89/23 загальна заборгованість відповідача станом на 01.09.2016 року становить 1 487 919 27 доларів США, нарахування відсотків за договором зупинено - 30.06. 2011 року.

З протоколу засідання Правління АБ «Укргазбак» від 13.06.2019р. №26 вбачається, що банком було відновлено заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 1 487 919 27 доларів США, а 23.09.2019 р. банком направлено ОСОБА_1 лист про відновлення заборгованості розмірі 1 487 919 27 доларів США, (а.с.79-81,141).

Згідно розрахунку позивача станом на 30 вересня 2019 року заборгованість відповідача за основним боргом становить - 2 763 475, 93 доларів США, включаючи: 328 770,00 доларів США строкової заборгованості по кредиту; 701 230,00доларів США простроченої заборгованості по кредиту; 11 579,78 доларів США поточної заборгованості по процентах; 1 721 896,15 доларів США простроченої заборгованості по процентах. Відповідно станом на 30 вересня 2019 року заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) нарахована в межах передбаченого трирічного строку позовної давності за період з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2019 року складає 4 510 882,56 гривень, що включає в себе 3 280 107,97гривень заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та 1 230 774,59 гривень за несвоєчасне погашення процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України ).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) викладено висновки щодо застосування положень ст 625 ЦК України. Вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошові зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127 /15672/16-ц викладено висновки про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором №43/08МК від 27.05.2008 року в зв`язку з чим позивач у жовтні 2009 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив достроково стягнути заборгованість за даном договором станом 25.02.2010 року в розмірі 1 227 916,03 доларів США з яких: 1 030 000,00 доларів США заборгованість за кредитом; 197 916,03 доларів США заборгованість по відсоткам, та 312 560,72 грн. пені за порушення строків повернення відсотків, однак рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27.10.2016 року у задоволенні цього позову було відмовлено в зв`язку з тим, що заборгованість за крединим договором на час розгляду справи відсутня, оскільки банк у позасудовому порядку набув право власності на предмет іпотеки. В послідуючому рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області в цивільній справі № 306/2053/16-ц за позовом ОСОБА_3 , яке 17 серпня 2017 року залишено без змін Апеляційним судом Закарпатської області, скасовано реєстрацію речового права, права власності за АБ Укргазбанкна предмет іпотеки - нерухоме майно: готельний комплекс, загальною площею 1550,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169 для обслуговування готельного комплексу, які вчинені нотаріусом Проскудіною Л.Д.

Таким чином, вищевказаними рішеннями суду встановлено, що з 17 серпня 2017 року (набрання рішеннм суду законної сили), після скасування реєстрації речового права, права власності на предмет іпотеки за АБ Укргазбанк, у відповідача ОСОБА_5 наявне прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором, оскільки залишились невиконаними вимоги банку про стягнення наявної заборгованості за договором. Відтак саме із цього моменту - 17 серпня 2017 року, а не із 01.10.2016р, як вказано в позовній заяві, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Позивач у позові просить стягнути такі станом на 30.09.2019 року, тобто в межах трьохрічного строку.

Станом на 01.10.2016 року у відповідача не існувало грошове зобов`язання, оскільки в погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки і за рахунок цього було задоволено вимоги кредитора.

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висовку, що позивачем обґрунтовано заявлено дані вимоги до відповідача за період 17 серпня 2017 року по 30.09.2019 року , а доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають вищевказаним матеріалам справи та вимогам закону.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із розрахунком заявленої позивачем суми, оскільки за основу нарахування 3% річних неправомірно було взято заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2019 року в розмірі 2 763 475, 93 доларів США, в яку включено: 328 770,00 доларів США строкової заборгованості по кредиту; 701 230,00доларів США простроченої заборгованості по кредиту; 11 579,78 доларів США поточної заборгованості по процентах; 1 721 896,15 доларів США простроченої заборгованості по процентах.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Матеріалами справи встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитним договором станом на 25 лютого 2010 року в розмірі 1 227 916, 03 доларів США з яких: 1 030 000,00 доларів США заборгованість за кредитом, 179 916,03 доларів США по відсоткам, та 312 560,72грн - пеня за порушення строків повернення відсотків. Однак, після цього позивач неправомірно продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом станом до 30.09.2019 року і включив їх заборгованість за кредитним договоговором, з якої нарахував неправомірно 3% річних. Саме заборгованість в розмірі 1 227 916, 03 доларів США повинна бути взята за основу для нарахування 3% річних, оскільки така сума заборгованості рахувалася за відповідачем станом на 25 лютого 2010 року, і з 17 серпня 2017 року (набрання рішеннм суду законної сили) така заборгованість є простроченою.

Таким чином, виходячи з вищевказаних обставин, позивач має право на нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 1 227 916, 03 доларів США за період з17.08.2017 року по 30.09.2019 року, тобто за 775 днів, що становить 78 216,57 доларів США, які розраховуються за формулою: 1 227 916,03 доларів США х 3% /365 х 775, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ складає 2 065 957,65 грн.

В цій частині вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення. В решті заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі, що за відповідачем відсутня заборгованість по кредитному договору, а тому вісутні підстави для нарахування і стягнення 3% річних, є безпідставними.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону та необґрунтовано в повному обсязі задовольнив заявлений позов.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні з частковим задоволенням позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Позивачем пред`явлено позов на суму 4 510 882,56 грн. Апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 2 065 957,65 грн., що складає 45,80% від пред`явлених вимог.

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 67 663,24 грн. За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 14 407,50 грн. Загальний розмір судових витрат по справі становить 82 070,74 грн., а отже на позивача слід покласти 45,8% від судових витрат 37 588,39 грн., а на відповідача 54,2% судових витрат 44 482,35 грн.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю судових витрат у розмірі 30 074,85 грн. (44 482,35 -14 407,50).

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Шпуганич В.П. просить вирішити питання про судові витрати понесені відповідачем в суді першої та апеляційної інстанції.

Згідно із ч.3 п.1 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу .

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу відповідачу, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, надавав адвокат Шпуганич В.П. згідно договору про надання правової правничої допомоги від 12 листопада 2019 року (а.с.112).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 даного договору під час розгляду справи у суді першої інстанції замовник (відповідач) сплачує адвокату Шпуганич В.П. винагороду (гонорар) в сумі 30 000грн., які надаються в готівковій чи безготівковій формі авансом. В акті виконаних робіт (наданих послуг) від 10 грудня 2019 року, який є Додатком до вказаного договору, заначено перелік наданих адвокатом послуг, та вказано вартість виконаних робіт (наданих послуг) в сумі 30 000грн., що повинні бути сплачені на протязі 3 банківських днів з дати підписання цього акту. Квитанціями від 11.12.2019 року та 12.12.2019 року стверджено оплату адвокату за надані послуги в загальній сумі 12 500 грн. (а.с.119). Понесенння інших витрат за надання правової допомоги матеріалами справи не підтверджено.

Таким чином доведеними є витрати за надання правової домопомоги, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанці в розмірі 12 500 грн.

Колегія суддів вважає, що витрати на правову допомогу в двох судових інстанціях в розмірі 12 500 грн., з врахуванням наданих адвокатом послуг і його участі у судових засіданнях, є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності, а тому такі підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2020 року змінити.

Позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 ) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (юридична адреса: 03087, м.Київ, вулиця Єреванська,1, , код банку 320478) 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором № 43/08 МК від 27 травня 2008 року в розмірі 2 357 700 (два мільйони триста п`ятдесят сім тисяч сімсот) гривень 42 (сорок дві) копійки та сплачений судовий збір у сумі 30 074,85 грн. (тридцять тисяч сімдесят чотири гривні вісімдесят п`ять копійок).

Стягнути з акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (юридична адреса: 03087, м.Київ, вулиця Єреванська,1, , код банку 320478) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: