Справа № 487/7349/20
Провадження № 2/487/936/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20.02.2016 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції актовим записом №43; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу відповідача), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, розбіжність поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Збереження сім`ї вважала неможливим.

Крім того, зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом з нею. Згоди щодо утримання сина між нею та батьком дитини не досягнуто, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів за рішенням суду.

Ухвалою судді від 11.01.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду у у порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою розгляд справи просив провести за його відсутності. Зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Не оспорює факту проживання неповнолітнього сина з позивачкою. Також зазначив, що з позивачем спільно проживали до жовтня 2020 року.

З урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розгляд справи було проведено за відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.02.2016 року сторони уклали шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, було зроблено відповідний актовий запис №43. (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Від шлюбу сторони маються неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

При вирішенні заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з жовтня 2020 року.

Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї ОСОБА_4 неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку позивача заявлено не було.

При вирішенні заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Так судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, про що свідчить Довідка про реєстрацію місця проживання особи №23073-07-05 від 23.11.2020 року, та не спростовувалось відповідачем.

Згідно до Довідки №129/т/503 від 27.11.2020 року ОСОБА_2 проходить службу у ВЧ А1688, розмір його грошового забезпечення за період з травня по жовтень 2020 року склав 149553,65 грн.

Згідно до Довідки №4191 від 25.11.2020 року ОСОБА_1 проходить службу у ВЧ А2802, розмір її грошового забезпечення за період з травня по жовтень 2020 року склав 59474,34 грн..

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Отже, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов`язаний і має можливість сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 03.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 лютого 2016 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №43, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 - залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн..

Рішення підлягає негайному виконанню у межах стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя: І.О. Притуляк