КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року

справа №755/5925/19

провадження № 22-ц/824/1709/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

треті особи : Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Яровенко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 99/06/01- CL. Крім того, 19 квітня 2006 року на забезпечення виконання умов зазначеного вище договору між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з однієї сторони, та АКБ «Форум» було укладено договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що випливають з укладеного з АКБ «Форум» кредитного договору № 99/06/01-Z. Укладаючи іпотечний договір, ОСОБА_2 порушили права неповнолітнього (на той час) ОСОБА_1 , так як у випадку невиконання нею умов кредитного договору стягнення буде звернуто на предмет іпотеки, якщо інше не встановлено законом (право застави). Крім того, як вбачається з договору іпотеки, він укладений на забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що випливають з укладеного з АКБ «Форум» кредитного договору № 99/06/01-Z. При цьому, ОСОБА_2 укладала договір, який має номер 99/06/01- CL. Таким чином, кредитний договір, на виконання якого було укладено оспорюваний договір іпотеки ОСОБА_2 не укладався.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при укладенні іпотечного договору було порушено права на той час малолітнього ОСОБА_1 . Дозвіл органу опіки та піклування видано на укладення застави квартири та не вказано щодо надання дозволу на укладення договору іпотеки. Крім того, даний дозвіл видано ОСОБА_3 , в той час як іпотекодавцем була ОСОБА_2 , наведене свідчить про те, що дозвіл надано для проведення іншої операції. Також вказує на те, що відповідно до договору іпотеки, його укладено на виконання зобов`язань за кредитним договором № 99/06/01-Z, проте ОСОБА_2 укладено кредитний договір за іншим номером - № 99/06/01-CL, а отже, кредитний договір, на виконання якого було укладено оспорюваний правочин, не укладався. Вважає посилання суду на постанову Верховного Суду від 24.01.2019 р., справа № 266/407/14-ц помилковим, оскільки спір, що переглядався Верховним Судом не є аналогічним з даним спором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений договір іпотеки не призвів до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права неповнолітнього ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.04.2006 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 99/06/01 CL - за умовами якого АКБ «Форум» надав ОСОБА_2 кредит у формі кредитної лінії для споживчих потреб в сумі 250 000 доларів США (а.с.12-15 т.1).

В забезпечення виконання за кредитним договором, 19.04.2006 року між ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які є майновими поручителями за ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) з однієї сторони та АКБ «Форум» (Іпотекодержавтель) було укладено Договір іпотеки (а.с.16-19 т.1).

За умовами п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого групою приватизації Управління справами Верховної Ради України 18.02.2002 року, згідно з розпорядженням від 18.02.2002 року № 26, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна за № 9297 від 19.02.2002 року.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10 т.1) .

На момент передачі квартири в іпотеку ОСОБА_1 був малолітньою дитиною.

Листом від 04.04.2006 року за № 1-24/326 Рада органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомила ОСОБА_3 , що нею розглянуто заяву стосовно застави квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних долях., в якій зареєстровані двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , 1995 року народження та ОСОБА_5 , 1998 року народження, що не заперечує проти здійснення даної операції (а.с.20 т.1).

26.03.2019 року ПАТ «Банк Форум» відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» за зобов`язаннями за відповідними договорами. (а.с.69-72 т.1).

Рішенням загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «Веста» від 06.08.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Веста» перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (а.с.242 т.1).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 посилався на те, що він проживав у квартирі, яка стала предметом іпотеки, був неповнолітнім, та у зв`язку з укладенням договору іпотеки були порушені права дитини на житло, оскільки під час укладення договору не було отримано згоди Органу опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві на укладення саме договору іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

За змістом статті 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» в кожному конкретному випадку суди повинні:

1) перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання;

2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору;

3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Згідно з положеннями частин четвертої та п`ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року, справа № 266/407/14-ц, який також враховано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору іпотеки з посиланням на те, що він був укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Сама по собі відсутність згоди органу опіки та піклування не дає підстав для висновку про порушення прав неповнолітньої особи, оскільки укладення договору іпотеки не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження права неповнолітнього ОСОБА_1 на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 24.01.2019 року, справа № 266/407/14-ц, колегія суддів не приймає, оскільки розгляд справи відбувався за подібних в даній справі обставин, а вказаний довід є необґрунтованим, та таким, що не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір іпотеки на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 99/06/01-Z, проте ОСОБА_2 укладено кредитний договір за іншим номером - № 99/06/01-CL, а отже, кредитний договір, на виконання якого було укладено оспорюваний договір іпотеки ОСОБА_2 не укладався колегія суддів відхиляє, оскільки з умов іпотечного договору слідує що його укладено на виконання зобов`язань саме кредитного договору № 99/06/01- CL, оскільки співпадає дата укладення договору, сума наданих кредитних коштів, розмір процентів за користування такими коштами та строк повернення кредиту. Крім того, доказів укладення кредитного договору № 99/06/01-Z з відповідними умовами на забезпечення виконання зобов`язань якого укладено договір іпотеки позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді