Дата документу 03.02.2021 Справа № 314/2197/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2197/20 Головуючий у 1-й інстанції: Мануйлова Н. Ю.
Провадження № 22-ц/807/382/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17398,13 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.04.2017, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення закону та умов договору відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконала, не сплативши кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 20.04.2020 у відповідача перед банком утворилася заборгованість в сумі 17 398,13 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 9805,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3524,32 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 2763,25 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, а також 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 804,67 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким по-

зовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.04.2017, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення закону та умов договору відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконав, не сплатив кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 20.04.2020 банк визначив заборгованість в сум 17398,13 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 9805,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3524,32 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 2763,25 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, а також 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 804,67 грн. - штраф (процентна складова) та просив її стягнути з відповідача.

Судом при розгляді справи встановлено, що у заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Проте, суд зазначив, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 12.04.2017 року не містить даних, з якими умовами договору погоджується відповідач. У ній відсутні відомості щодо суми встановленого кредитного ліміту, не зазначений розмір процентів, комісії, пені і штрафів, порядок користування кредитними коштами, тобто відсутні істотні умови кредитного договору, на яких він міг бути укладений.

Суд вказував, що позивач вважав, що істотні умови договору сторони узгодили в Умовах та правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, однак надані позивачем Умови не містять підпису відповідача.

При цьому, суд визнав, що позивачем не було доведено, що саме ці Витяг з Умов та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Тому суд вважав, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, брав на себе зобов`язання зі сплати процентів, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання. А відтак, суд визнав, що долучені банком до позовної заяви Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

За вказаних обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Тарифи, на які посилається позивач, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказані свої висновки суд першої інстанції базував на правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Аналізуючи розрахунок банку, суд вказував, що з нього вбачається, що залишок заборгованості за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., однак банком нарахована заборгованість за простроченим тілом кредиту, нараховано на прострочене тіло кредиту відсотки відповідно до ст. 625 та штрафи. Проте, суд вказував, що в розділі 1.1.1. «Терміни і поняття» Умов та правил надання банківських послуг не надано визначення поняттям «тіло кредиту» й «прострочене тіло кредиту», та не наведено розбіжностей між даними поняттями. У позовній заяві позивачем зазначена сума заборгованості за поточним тілом кредиту - 0,00 грн.; за простроченим тілом кредиту - 9233,51 грн., таким чином фактично отримана сума кредиту позивачем погашена, а сума простроченого тіла кредиту включає в себе інші нарахування, не передбачені заявою б/н від 12.04.2017. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті, суд відмовив в позові банку.

В апеляційній скарзі банк вказує, що суд безпідставно не визнав Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи складовими договору банківського обслуговування, оскільки в анкеті-заяви, крім погодження з ними клієнта, зазначається також, що останній отримав примірник Умов та правил шляхом самостійного роздрукування з сайту. Тобто Умови та правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання банківських послуг банком своїм клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку в будь-який час.

Дійсно, вказані документи можуть бути складовими договору банківського обслуговування, але річ йде саме про конкретний договір - кредитний.

Отже, банк не враховує, що до кредитного договору законом встановлено окремі вимоги, а саме, за приписами статті 1055 ЦК України він може укладатись лише в письмовій формі, яка передбачає його підписання сторонами, а у разі недодержання цієї форми, такий договір є нікчемним.

Тому складовими кредитного договору, як і сам кредитний договір, можуть бути лише підписані відповідачем документи, яких, крім анкети-заяви, позивач не надав. А відтак, не підтвердив істотних умов кредитного договору, укладеного між сторонами у справі, оскільки підписана анкета-заява не містить визначення відсотків, штрафів, пені, ставок і порядку їх нарахувань, вимог щодо строків та порядку погашення, зокрема, і тіла кредиту.

З огляду на вказане, не має правового значення і ті факти, на які посилається банк в скарзі: що Умови та правила надання банківських послуг затверджені наказом, який по даті наближений до дати підписання анкети-заяви; що відповідач у цій справі проти позову банку та прийняття цих документів як складових договору не заперечувала.

Тому колегія вважає, що не мається підстав для відступу від правового висновку, висловленого у постанові ВП ВС від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17-ц, яку правомірно враховано судом при розгляді цієї справи.

Встановлено, що відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 12/2020р., а також їй був відкритий картрахунок № НОМЕР_2 , на який встановлено кредитний ліміт в сумі 5000 грн., який більше не змінювався банком ( а.с. 13, 14).

З виписки по рух коштів по картрахунку вбачається, що відповідач скористалась кредитними коштами, протягом місяця з 12.04.2017 по 11.05.2017р. вичерпавши кредитний ліміт на суму 4 981,43 грн., та припинила користування карткою.

Протягом періоду з 01.06.2017р. по 20.04.2020р. відповідачу банком нараховувалась пеня за прострочку за кредитом, здійснювалось списання відсотків за користування кредитом, та ці нарахування як наданий банком кредит зараховувались на тіло кредиту, на яке в наступних періодах знову нараховувалась пеня та відсотки. Також банком здійснювалось автоматичне погашення із іншої дебетової картки відповідача на погашення заборгованості, та сума погашення за вказаний період становить 7 052,98 грн.

Оскільки пеня та відсотки в будь-якому розмірі сторонами не узгоджувались, як встановлено вище, то банк неправомірно нараховував їх відповідачу та за їх рахунок збільшував тіло кредиту.

Відтак, фактично використані відповідачем кредитні кошти становлять суму 4 981,43 грн., а сума автоматичного погашення заборгованості за кредитом з її іншої дебетової картки становить 7 052,98 грн. Тобто заборгованості за тілом кредиту у відповідача не мається, як правильно встановив суд, хоча і не навів відповідних розрахунків.

При цьому, колегія погоджується з його висновками, що прострочене тіло кредиту виникло у зв`язку з додаванням до нього нарахованих відсотків та пені, що не узгоджували сторони, а відтак правильним є враховувати лише ті кошти, якими фактично скористалась відповідач.

Зважаючи на ці встановлені апеляційним судом при перевірці апеляційної скарги обставини, не вбачається підстав для задоволення позову в будь-якій його частині.

Фактично і суд першої інстанції, і апеляційний суд дійшли висновку про відсутність правомірної заборгованості у відповідача перед банком.

Наведені банком в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду про відсутність заборгованості у відповідача перед банком з урахуванням відсутності письмового договору з узгодженими істотними умовами, а тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 03 лютого 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.