ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1099/21 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 331060000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романська К.М.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Костишина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/13727/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Костишин Василь Миколайович, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2021 року, прийняту суддею Герчаківською О.Я., за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Ємільчинська селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою. В обґрунтування вимог заяви зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно - земельну частку (пай), площею 4,37 в умовних кадастрових гектарах.

Заявниця зазначала, що є спадкоємцем після смерті матері та має намір отримати свідоцтво про право на спадщину, однак не може цього зробити, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище її матері записано як « ОСОБА_3 », а у Сертифікаті на право на земельну частку (пай), серія ЖТ № 0316422 прізвище її матері записано як « ОСОБА_4 ».

Також, прізвище заявниці у паспорті та свідоцтві про народження записано як « ОСОБА_4 ».

Вказала, що для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно встановити факт належності її покійній матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0316422, виданого 28 лютого 2001 року на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03.09.2021 р. залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Ємільчинська селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Костишин В.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить її скасувати, постановивши нове судове судове рішення про задоволення заяви.

Представник зазначив, що встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЖТ №0316422, виданого 28.02.2001 року на ім`я ОСОБА_2 , необхідне для належного оформлення спадкових прав заявниці.

Вказав, що висновок суду про те, що в даному випадку існує спір про право спадкоємця на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає обставинам справи та не узгоджується із висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року, № справи 350/67/15-ц, постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Залишаючи заяву без розгляду, суд виходив з того, що право ОСОБА_1 на земельну частку (пай) має бути встановлений у судовому порядку шляхом подання відповідного позову, якщо її права як спадкоємця не будуть реалізовані шляхом оформлення спадкових прав нотаріусом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (пункти 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

В пункті 7 указаної постанови роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із свідоцтва про смерть, виданого 15 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0316422 видано 28 лютого 2001 року на ім`я ОСОБА_2 , яка проживає в с. Малий Яблунець Ємільчинського району Житомирської області на підставі рішення Ємільчинської райдержадміністрації від 25 грудня 1997 року № 436 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) на землі, яка перебуває у колективній власності приватного колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова.

Пунктом 17 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексуУкраїни передбачено,що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами,вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки(паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, що передбачено ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Отже, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припинено.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Суд не вправі вирішувати питання про права ОСОБА_2 , яка померла, цивільна процесуальна правоздатність якої припинена у зв`язку зі смертю.

При таких обставинах, суд вірно зазначив, що у правовідносинах є спір про право спадкоємця ОСОБА_1 на майно спадкодавця ОСОБА_2 . Право заявниці на земельну частку (пай) має бути встановлено в судовому порядку, якщо її права спадкоємця не будуть реалізовані шляхом оформлення спадкових прав нотаріусом.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

Як видно із змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року, № справи 350/67/15-ц, на яку представник заявника посилається у скарзі, предметом позову є визнання протиправними дій, визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування рішень.

Предметом заявлених ОСОБА_1 вимог є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, тобто предмет спору, підстави, зміст вимог та встановлені фактичні обставини та застосоване матеріально-правове регулювання правовідносин є різними, тому посилання у скарзі на вказану позицію не спростовує обгрунтованості оскаржуваної ухвали.

Установлені правовідносини в Постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року № справи 723/1061/17 за своїм змістом також не є подібними із обставинами справи, що переглядається, оскільки суд касаційної інстанції виклав правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Однак, у справі, яка переглядається апеляційним судом предметом розгляду є заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а не завершення приватизації землі.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення процесуального питання.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Костишин Василь Миколайович, - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 1.12.2021року.

Головуючий:

Судді: