Справа № 548/1332/21
Провадження №2/548/558/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2021 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - Коновод О. В.
за участю : секретаря судового засідання -Скрипніченко М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті злочину,-
Позиція позивача , процесуальні дії, вчинені по справі.
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті злочину, посилаючись на те, що згідно з вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року по справі № 548/262/21, провадження №1-кп/548/103/ 21, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та за цією статтею призначено їй покарання у виді штрафу на прибуток держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020, 00 грн.
Відповідач ОСОБА_2 скоїла вище вказаний кримінальний проступок при слідуючих обставинах.
05.02.2021 року близько 22:00 год ОСОБА_2 , перебуваючи біля мосту на узбіччі автодороги між селами Новоаврамівка та Староаврамівка, Лубенського району Полтавської області реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, який виник на грунті давніх неприязних відносин та ревнощів, діючи умисно нанесла один удар кулаком лівої руки в область обличчя позивачу, ОСОБА_1 , від якого остання впала на землю.
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілій ОСОБА_1 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення, синців на переніссі в центрі та в області обох повік лівого та правого ока, садна на правій спинці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 09.02.2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткотривалий розлад здоров`я.
У результаті вказаного умисного злочину позивачу, потерпілій ОСОБА_1 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1 143, 10 ( одна тисяча сто сорок три) гривні 10 копійок.
Крім того, внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення позивачу також було заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (ст. 23 ЦК України).
У момент заподіяння тілесних ушкоджень, позивач перенесла нестерпний фізичний біль та значний емоційний стрес, у зв`язку із відчуттям тривоги та страху за своє життя та здоров`я.
Окрім того, вимушена була проходити медичне обстеження, відвідувати лікаря, проходити лікування, також відбулось значне погіршення трудової активності, оскільки позивач не могла працювати протягом періоду лікування, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та необхідності додаткових зусиль, щоб подолати відірваність від соціально-активного життя.
Дотепер продовжуються проблеми із здоров`ям у вигляді періодичного головного болю та запаморочень.
Наслідки перенесених ушкоджень призвели до появи негативних психологічних змін, зокрема: щоденні думки і спогади про події, порушення сну, швидка втомлюваність та погіршення настрою, нервозність, дратівливість, постійна емоційна напруга, пов`язана з побоюванням щодо майбутнього стану здоров`я.
В результаті даного умисного злочину по вині ОСОБА_2 позивачу була завдана значна моральна шкода у вигляді психічних переживань та моральних страждань від отриманих тілесних ушкоджень, необхідності тривалого лікування та понесених у зв`язку з чим матеріальних витрат, тому моральну шкоду позитвач оцінила в сумі 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень, яку прохала стягнути на свою користь з вказаної винної особи відповідно до ст. 1167 ЦК України.
Дотепер, особливого душевного болю та обурення позивачу завдають почуття образи та приниженої гідності, оскільки відповідач ОСОБА_2 взагалі не відчуває відповідальності за скоєне нею кримінальне правопорушення та не намагається будь-яким шляхом усунути його негативні наслідки.
На момент звернення до суду з цим позовом, відповідач не сплатила жодних коштів в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої її злочинними діями здоров`ю, не надавала допомоги ні на місці скоєння кримінального правопорушення, ні в подальшому в лікарні, стан здоров`я її не цікавить, ніякої участі у видужуванні та реабілітації вона не приймала.
Ухвалою суду від 25.06.2021 року вирішено відкрити провадження у справі, справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою від 26.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явилася, прохала про розгляд справи у її відсутності, вимоги викладені у позовній заяві підтримала в повному обсязі.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялася належним чином в установленому законом порядку. Про причини неявки суду невідомо, заяв та клопотань не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року по справі № 548/262/21, провадження №1-кп/548/103/ 21, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та за цією статтею призначено їй покарання у виді штрафу на прибуток держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020, 00 грн.
У результаті вказаного умисного злочину позивачу, потерпілій ОСОБА_1 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1 143, 10 ( одна тисяча сто сорок три) гривні 10 копійок.
Норми права, застосовані судом.
Частинами 1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п. 3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_1 з цивільним позовом в межах кримінального провадження не зверталася.
Враховуючи, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України .
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.ч.1,2ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи:глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у та побуті позивача, обсяг душевних страждань, а також, переживання та тривалий біль, які позивач зазнав у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень та відсутність через них можливості продовжувати звичний спосіб свого життя.
В зв`язку з цим, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000грн., задовольнивши вказані позовні вимоги частково.
Розподіл судових витрат.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент звернення позивача до суду із позовною заявою відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1177 ЦК України, ст.ст. 76, 258, 264, 265 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 1 143, 10 ( одна тисяча сто сорок три) гривні 10 копійок, у відшкодування моральної шкоди 2000, 00 ( дві тисячі ) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст судового рішення складено 25.11.2021 року.
Суддя О.В. Коновод