Дата документу 23.11.2021 Справа № 0814/7043/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0814/7043/2012
Провадження №22-ц/807/3361/21
Головуючий в 1-й інстанції Фетісов М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.

секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 17 травня 2021 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6207303 від 12.03.2008 у сумі 70951,96 доларів США та 81126,36 гривень. Позов обґрунтований тим, що 12.03.2008 між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6207303, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 60313,00 доларів США для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,49% річних, та строком повернення кредиту до 12.09.2014. В якості належного забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 12.03.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ» було укладено договір іпотеки № 6207355, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Морозовою В.М., (зареєстровано за реєстровим номером 1007), відповідно до умов якого відповідачка передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана за рахунок кредитних коштів. Позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання: своєчасно та в повному обсязі надав грошові кошти відповідачці, шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на картковий рахунок останньої. Відповідачка починаючи з 12.10.2008 зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим ПАТ «ПУМБ» 21.11.2008 направило останній вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, яка відповідачкою залишена без виконання. У зв`язку з невиконання умов Кредитного договору за заявою позивача на Договорі іпотеки приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. вчинено виконавчий напис 12.02.2009 за реєстровим № 96, який в подальшому було пред`явлено до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання. В ході виконавчого провадження, предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1 ) була продана та від отриманих від реалізації коштів були погашені грошові вимоги Банка у сумі 12105,79 доларів США (8916,00 доларів США - за кредитом та 3189,79 доларів США - за процентами), виконавчий документ було повернуто згідно з постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області від 23.09.2009. Грошові вимоги ПАТ «ПУМБ» залишилися частково незадоволеними. Станом на 10.06.2012 прострочена заборгованість ОСОБА_1 за основною сумою кредиту та процентами за Кредитним договором становить: 48384,41 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту; 22567,55 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 12.01.2009 по 10.06.2012; 9547,18 доларів СІІІА - пеня за порушення строків виконання своїх зобов`язань з повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за період з 12.07.2011 по 10.06.2012, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2012 (7,9925 грн./дол.США) становить 76305,84 гривень); 603,13 доларів США - штраф, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2012 (7,9925 грн./дол. США) становить 4820,52 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2021 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що строк позовної давності необхідно рахувати з моменту реалізації предмету іпотеки, а саме з 21.09.2009 року, а враховуючи, що позов подано 20.06.2012 року відсутні підстави для відмови у задоволенні позову зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПУМБ», тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6207303, яким було встановлено взаємні права і обов`язки сторін.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальниці грошові кошти у сумі 60313,00 доларів США для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а позичальниця зобов`язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 12.09.2014.

Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору, Позичальниця зобов`язана здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є Додатком № 1 до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 13,49% річних, а п. 3.1.2. Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору строк повернення кредитних коштів встановлено до 12.09.2014.

Відповідно до пунктів 3.5.7-3.5.8 та 4.2.2 Кредитного договору у разі недотримання позичальником умов кредитного договору та/або іпотечних договорів банк має право вимагати дострокового повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов Кредитного договору.

Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що у разі порушення Відповідачем строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення.

Згідно з п. 5.5. Кредитного договору за кожний випадок порушення Відповідачем обов`язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору, Відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту. У зв`язку з невиконанням п. 4.3.5 Кредитного договору Відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту.

Пунктом 4.3.5 Кредитного договору встановлено обов`язок Позичальника при отриманні від Банку вимоги про дострокове повернення кредиту повернути кредит в повному обсязі достроково разом із нарахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями (якщо такі будуть мати місце) в порядку і строки, передбачені Кредитним договором.

Пунктом 6.11 Кредитного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно з цим договором у повному обсязі.

Банк виконав свої договірні зобов`язання, передбачені Кредитним договором: своєчасно та в повному обсязі надав грошові кошти Відповідачці, шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на картковий рахунок Відповідача, відповідно до п. 2.3.2. Кредитного договору, виконав належним чином, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 414067103 від 12.03.2008. Вказані кошти були зняті Позичальницею з карткового рахунку, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 12.03.2008.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ОСОБА_1 . Банком було укладено договір іпотеки № 6207355, посвідчений 12.03.2008 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Морозовою Вікторією Миколаївною, зареєстрований у реєстрі за №1007.

Згідно з договором іпотеки відповідачка ОСОБА_1 передала в іпотеку ЗАТ «ПУМБ» належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана за рахунок кредитних коштів.

ОСОБА_1 , починаючи з 12.10.2008, виконання зобов`язань за Кредитним договором було припинено, і зазначена подія була кваліфікована Банком як подія, яка передбачена пп. 1 п. 3.5.7. Кредитного договору, яка виявилась в затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом на строк понад 1 (один) календарний місяць, що надало позивачу право вимагати у відповідачки достроково повернути виданий їй кредит разом із розрахованими процентами.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» така вимога Позивача має бути виконана Відповідачем протягом 30 календарних днів, а тому на підставі вищевикладеного у в`язку з настанням події, передбаченої пп. 1 п. 3.5.7. Кредитного договору, Банком на адресу відповідачки було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом (вих. № 1179/120 від 14.11.2008).

Згідно з вказаною Вимогою ОСОБА_1 станом на 13.11.2008 мала не сплачену в строк заборгованість за Кредитним договором в сумі 1047,83 доларів США простроченої заборгованості по поверненню кредиту, 1288,72 доларів США простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, а тому Банк вимагав повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом у сумі 57301,33 долар США заборгованості по поверненню кредиту, 1921,49 долар США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, а також пеню у сумі 25,04 доларів США.

Зазначена вимога зі сторони ОСОБА_1 була залишена без виконання, що не спростовується учасниками справи.

У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору за заявою ПАТ «ПУМБ» приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Літенко Людмила Володимирівна 12.02.2009 вчинила виконавчий напис з реєстровим № 96 на Договорі іпотеки № 3207355 від 12.03.2008

Згідно вказаного виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири АДРЕСА_2 було запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ «ПУМБ» у сумі 64485,65 долари США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становило 496539,55 гривень, яка складалася з: заборгованості (станом на 26.01.2009) а кредитом - 57301,33 долари США, що у гривневому еквіваленті становило 441220,24 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом 3188,87 долари США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становило 24554,29 гривні; простроченої непогашеної заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції 14180,40 гривень; простроченої непогашеної заборгованості за процентами з урахуванням індексу інфляції 14988,86 гривень; пені 1432,09 гривень; 3-х відсотків річних від простроченої заборгованості - 163,37 гривні; та плати за вчинення виконавчого напису 1700 гривень.

Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, де було відкрито виконавче провадження № 11433472.

В ході виконання виконавчого напису № 96 від 12.02.2009 предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_2 ) був реалізований та від отриманих від реалізації коштів грошові вимоги Банка були погашені частково - у сумі 104599,25 гривень, що підтверджується постановою старшого державного виконавця Коханця Євгена Сергійовича від 23.09.2009.

Згідно розрахунку заборгованості позивача ОСОБА_1 станом на 10.06.2012 має заборгованість перед ПАТ «ПУМБ» у сумі, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 48384,41 долари США, заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсотками за користування кредитом за період з 12.03.2008 до 11.01.2009 22567,55 доларів США; пені на суму 9547,19 доларів США, що в еквівалентів до курсу НБУ становить 76305,84 гривень, яка складається з: пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом станом на 10.06.2012 2717,02 доларів США; пені за порушення строків сплати кредиту станом на 10.06.2012 - 6830,16 доларів США та штрафу за невиконання умов п.4.3.2 4.3.6 Кредитного договору - 603,13 долари США, що в еквівалентів до курсу НБУ становить 4820,52 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право нараховувати проценти за Кредитним договором до 13.11.2008, оскільки, пред`явивши відповідачці вимогу про дострокове погашення заборгованості (Вих № 179/120 від 14.11.2008), ПАТ «ПУМБ» змінило строк виконання зобов`язання за договором. Після реалізації предмета іпотеки, яким був забезпечений Кредитний договір, 3189,79 доларів США були спрямовані ПАТ «ПУМБ» на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, які були нараховані станом на 13.11.2008, заборгованість по процентам в сумі 22567,55 доларів США була нарахована позивачем безпідставно. Первісний кредитор ПАТ «ПУМБ» скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктами 3.5.7-3.5.8 та п.4.2.2 Кредитного договору правом та пред`явив відповідачці ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань. Пред`явивши відповідачці вимогу про дострокове погашення заборгованості (Вих № 179/120 від 14.11.2008), ПАТ «ПУМБ» змінило строк виконання основного зобов`язання в сторону зменшення до 13.11.2008. Строк позовної давності щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором розпочав свій перебіг 13.11.2008 та сплив 13.11.2011.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням і тільки у такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18).

У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), Велика Палата дійшла висновку про те, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважала, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, про те, що пред`явивши відповідачці вимогу про дострокове погашення заборгованості (Вих № 179/120 від 14.11.2008), ПАТ «ПУМБ» змінило строк виконання зобов`язання за договором.

Згідно розрахунку заборгованості позивача ОСОБА_1 станом на 10.06.2012 вона мала заборгованість перед ПАТ «ПУМБ» у сумі, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 48384,41 долари США, заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсотками за користування кредитом за період з 12.03.2008 до 11.01.2009 22567,55 доларів США; пені на суму 9547,19 доларів США, що в еквівалентів до курсу НБУ становить 76305,84 гривень, яка складається з: пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом станом на 10.06.2012 2717,02 доларів США; пені за порушення строків сплати кредиту станом на 10.06.2012 - 6830,16 доларів США та штрафу за невиконання умов п.4.3.2 4.3.6 Кредитного договору - 603,13 долари США, що в еквівалентів до курсу НБУ становить 4820,52 гривень.

Відповідно до п.54 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач мав право нараховувати проценти за Кредитним договором до 13.11.2008, оскільки, пред`явивши відповідачці вимогу про дострокове погашення заборгованості (Вих № 179/120 від 14.11.2008), ПАТ «ПУМБ» змінило строк виконання зобов`язання за договором.

Враховуючи, зазначене заборгованість по процентам в сумі 22567,55 доларів США була нарахована позивачем безпідставно.

Законними та обґрунтованими є вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості: за тілом кредиту в сумі 48384,41 долари США, з пені на суму 9547,19 доларів США, яка складається з: пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом станом на 10.06.2012 2717,02 доларів США; пені за порушення строків сплати кредиту станом на 10.06.2012 - 6830,16 доларів США та штрафу за невиконання умов п.4.3.2 4.3.6 Кредитного договору - 603,13 долари США, оскільки вказані платежі передбачені умовами договору та не сплачені позивачкою, що є порушенням її зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність судових рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача, причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перед застосуванням позовної давності належить з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові у зв`язку за його необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права та у разі спливу позовної давності, про що заявила інша сторона, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як самостійної підстави, за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Пред`явивши відповідачці вимогу про дострокове погашення всіє ї суми заборгованості (Вих № 179/120 від 14.11.2008), ПАТ «ПУМБ» змінило строк виконання основного зобов`язання в сторону зменшення.

Саме з цього часу у банку виникло право на звернення до суду з позовом як з вимогами про стягнення заборгованості, окремо з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і з обома вимогами одночасно.

Строк позовної давності щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за судовим рішенням розпочав свій перебіг 21.12.2008 (направлена вимога про погашення всієї суми заборгованості 21.11.2008 надійшла на пошту відповідачці 22.11.2008 року з зазначенням можливості погашення поточної заборгованості на протязі 30 днів) та сплив 21.12.2009.

За цей час банк жодного позову до суду не подав. Однак при цьому отримав кошти від реалізації квартири на придбання якої і видався кредит.

З позовом у цій справі позивач звернувся до суду лише 22.06.2012, тобто з пропуском строку позовної давності.

Аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №555/2550/17, провадження 61-48497св18 у Постанові від 29 квітня 2020 року, що за часом пізніша ніж правові позиції на які посилався апелянт.

Так у вказаній справі №555/2550/17 іпотечне майно було реалізоване 11 листопада 2016 року при цьому заборгованість за договором була погашена частково, тому банк звернувся до суду уже у грудні 2017 року про стягнення решти заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд прийшов до висновку: «позовні вимоги ПАТ "Укрексімбанк" у частині стягнення суми основного боргу за кредитними договорами є обґрунтованими, проте строк позовної давності щодо стягнення основного боргу з 2011 року (звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки), а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся 22 грудня 2017 року, тобто з пропуском позовної давності, про поновлення якої позивачем заявлено не було. Протоколи переговорів та внесення змін до кредитних договорів, які припинили свою дію у зв`язку із достроковою вимогою про їх виконання не можуть вважатися доказами переривання позовної давності. З огляду на викладене в задоволенні позову ПАТ "Укрексімбанк" до особи про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України.»

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 листопада 2021 року

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков