_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/999/18
Провадження № 2/947/17/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого-судді Салтан Л.В.
при секретарі Громико В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною завою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою,-
26 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі.
Надалі, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення у натурі належні йому 171/400 частин домоволодіння та земельної ділянки, площею 705,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
14 березня 2018 року у судовому засіданні прийнято до розгляду цю зустрічну позовну заяву разом з первісним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою - залишено без розгляду; продовжено розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2020 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

При проголошенні рішення суду не вирішений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_3 просить зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй та ОСОБА_1 в користуванні приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 , звільнивши їх та теплицю № 1У, виселивши його, заборонити ОСОБА_2 чинити дії, які б порушували право власності по відношенню до житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_3 посилається на те, що їй належить 171/400 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідач чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Ч. 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що в рішенні Київського районного суду міста Одеси від 08 вересня 2020 року у цивільній справі не вирішено в повній мірі позовних вимог ОСОБА_3 , то суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Суд вважає, що слід відмовити у задоволенні зазначеного позову, оскільки ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів того, що вона є власником земельної ділянки, сторонами не були виділені частки у спільному майні, а тому неможливо вказати кому саме належить саме будинок АДРЕСА_1 . Також, позовна вимога щодо заборони ОСОБА_2 чинити дії, які б порушували право власності по відношенню до житлового будинку та земельної ділянки не є неконкретною. Слід зазначити, що ОСОБА_3 має право звертатися за захистом лише своїх прав, а тому вимогу щодо зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 також не може бути задоволена.

На підставі викладеного та керуючись ст.270 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 520/999/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою, зазначивши додатково у резолютивній частині:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення, заборони чинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 02 лютого 2021 року.

Головуючий Салтан Л. В.