Дата документу 01.02.2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Честнєйшої Ю.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Вездауцан Іван Михайлович, до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, в інтересах яких діє адвокат Вездауцан Іван Михайлович, звернулись до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч.7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

До позовної заяви додано копію «доверенности Республики Беларусь, город Минск», викладеної російською мовою та посвідченої нотаріусом «Минского областного нотариального округа (свидетельство на осуществление нотариальной деятельности №561, выданное Министерством юстиции Республики Беларусь 19 мая 2014 года», якою громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси, зокрема, в «судах Украины всех инстанций».

Відповідно до частин першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 1 частини першої статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою (частина друга статті 62 ЦПК України).

Частиною дев`ятою статті 62 ЦПК України встановлено, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Вказана довіреність не містить жодних відміток (засвідчень) її легалізації на території України через консульство, відповідно до Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 червня 2002 року № 113.

Отже, додана до позовної заяви копія «доверенности Республики Беларусь, город Минск», викладеної російською мовою та посвідченої нотаріусом «Минского областного нотариального округа (свидетельство на осуществление нотариальной деятельности №561, выданное Министерством юстиции Республики Беларусь 19 мая 2014 года», якою громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси, зокрема, в «судах Украины всех инстанций», не може вважатися належним чином оформленим документом, що підтверджує повноваження представника (аналогічна за змістом позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 205/9586/16).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, враховуючи викладене, оскільки позовна заява подана і підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності, тому вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 62, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Вездауцан Іван Михайлович, до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.О.Честнєйша