Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

23 листопада 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гайдай К. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» - представник Павленко С. В. з`явився,

відповідач-1 ОСОБА_1 не з`явився,

відповідач-2 ОСОБА_2 - не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2019 року № CL-206179 у розмірі 102213,60 грн; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 липня 2019 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-206179. Відповідно до договору відповідачу-1 надано кредит у сумі 101000,00 грн, строком до 11 липня 2024 року із встановленням реальної річної процентної ставки в розмірі 43,94 %. Відповідач-1 на момент укладення договору перебувала у шлюбних відносинах із відповідачем-2, докази припинення шлюбу відсутні, а у відповідності до ст. 61, 65 СК України просить стягнути заборгованість із відповідачів у солідарному порядку. Банк належним чином виконав взяті зобов`язання за кредитним договором та здійснив перерахунок кредитних коштів, що підтверджено доказами. Відповідачем-1 умови договору не виконувались, внаслідок чого станом на 27 травня 2021 року утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідачами не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

27 вересня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Підтримує позов повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

У судове засіданні відповідачі не з`явились, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 12 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-206179. Відповідно до його умов, відповідачу надано кредит у сумі 101000,00 грн (55832,43 грн на поточні потреби, 45167,57 грн на погашення (рефінансування) заборгованості), строком до 11 липня 2024 року із встановленням реальної річної процентної ставки в розмірі 43,94 %.

Факт надання кредиту підтверджено меморіальними ордерами від 12 липня 2019 року № 40756127 та № 40756141, що містяться у матеріалах справи.

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредиту. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України.

Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання.

28 квітня 2021 року банком направлено відповідачу-1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 липня 2019 року у спірному розмірі. Вимога направлена відповідачу, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи, однак останньою не отримана з вказівкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість відповідача-1 станом на 27 травня 2021 року становить у розмірі 102213,60 грн, з яких: 77905,34 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24308,26 грн - заборгованість за відсотками.

Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачами не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги.

Щодо солідарного обов`язку стягнення заборгованості із відповідачів, суд прийшов до наступного.

Позивач наводить у позовній заяві доводи про те, що кошти отримувались відповідачем-1 за час перебування у шлюбних відносинах із відповідачем-2, а відтак отримувались в інтересах сім`ї. Таким чином, у відповідності до ст. 61 Сімейного кодексу України такі кошти є спільною сумісною власністю, а відтак зобов`язання за оспорюваним договором мають виконуватися солідарно подружжям. Однак, такі обставини суд оцінює критично, виходячи з наступних мотивів.

Із умов кредитного договору від 12 липня 2019 року установлено, що кредитні кошти будуть використані на наступні цілі: на поточні потреби та на погашення кредитної заборгованості відповідача-1 перед банком по кредитному договору CL-140981 від 22 жовтня 2018 року .

Згідно з ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 цього Кодексу договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається суд зазначає, що позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували наведені у позовні заяві доводи щодо отримання коштів в інтересах сім`ї, адже кошти отримувались відповідачем-1 на поточні потреби та погашення заборгованості за кредитним договором; перебування у шлюбних відносинах на момент укладення кредитного договору не підтверджує факту використання коштів саме в інтересах сім`ї, про що стверджує позивач.

Отже, суд прийшов до переконання про те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України не доведено частини позовної вимоги про солідарне стягнення боргу за кредитним договором від 12 липня 2019 року із відповідача ОСОБА_2 , а тому у цій частині позову слід відмовити.

Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач-1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 102213,60 грн, а відтак позов необхідно задовольнити в цій частині.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача-1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 133, 137, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2019 року № 19128/2018 у № CL-206179 у розмірі 102213 (сто дві тисячі двісті тринадцять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у сумі 2270,00 грн.

В решті позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Кредобанк», місцезнаходження - місто Львів, вулиця Сахарова, будинок № 78, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 23 листопада 2021 року.

Суддя О. І. Якимець