ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А.,Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року, головуючий суддя Данко В.Й., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 20 серпня 1988 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Невицької сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис №22. Вказує, що від даного шлюбу є діти, ОСОБА_3 , 1989 року народження та ОСОБА_4 , 1998 року народження. Зазначає, що протягом тривалого часу, в період спільного проживання між ними постійно виникали сварки та суперечки, зумовлені тим, що кожен із них має різні погляди на життя як в аспекті сімейності так і в інших аспектах, що безпосередньо пов`язані із спільним їхнім проживанням.Пояснює, що подальше спільне сімейне проживання є неможливим та за останнім часом спільне сімейне життя виражалось виключно неприязністю один до одного, що породжувало негативні наслідки для кожного з них.Зазначає, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю.Вказує, що відповідач не розуміє сутності проблем, які виникали у їхній сім`ї. У зв`язку з вищенаведеним, зазначає, що понад три роки не підтримують жодних відносин, які б вказували на наявність шлюбу або давали підстави вважати, що такий може бути в подальшому збережений та просить суд шлюб, укладений 20 серпня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна складено відповідний актовий запис за №22 розірвати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року позов задоволено.

Шлюб, укладений 20 серпня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна складено відповідний актовий запис за № 22 - розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання в черговий раз не з`явилися. Справа відкладалась неодноразово.

Від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України - особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

З матеріалів справи слідує, що 20.08.1988 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис №22.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виявилися невдалими, їх шлюб фактично розпався, позивачка не бажає перебувати з відповідачем у шлюбних відносинах. Позивачка наполягає на розлученні.

Отже, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна немає. За цих обставин місцевий суд обґрунтовано прийшов до виваженого висновку про необхідність розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 26 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді