ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8089/21 Справа № 180/727/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Соломці М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що при виконанні трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку отримав виробничу травму, про що було складено акти форми Н-1 та форми Н-5. Первинним висновком МСЕК від 07 квітня 2008 року встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40 %. Висновком МСЕК від 11 березня 2010 року встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40 % та третю групу інвалідності. Висновком МСЕК від 23 березня 2011 року йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65 % (з яких 25% по ХОЗЛ, 40% по трудовому каліцтву) та третю групу інвалідності з 01 березня 2011 року безстроково. Вважав, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням та виробничою травмою йому спричинено моральну шкоду, яку просив стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 390 000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., з утриманням податків та зборів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що що обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду у зв`язку із втратою позивачем професійної працездатності, виник з моменту встановлення висновком МСЕК втрати працездатності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулися з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на його користь, просить збільшити її розмір, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

В апеляційній скарзі АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутий з відповідача є завищений та не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки відсутні будь-які відомості та докази, які б підтверджували якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 листопада 2007 року на робочому місці стався нещасний випадок, за наслідками якого позивачем отримано тілесні ушкодження у виді: «перелом шийки правої променевої кістки», про що складено акт № 41/7 форми Н-1 « Про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом», актом форми Н-5 «Про розлідування нещасного випадку».

Первинним оглядом МСЕК від 07 квітня 2008 року у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом йому встановлено 40% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва.

Повторним оглядом МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом встановлено 40% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва, встановлено третю групу інвалідності.

Впродовж 12 років 11 місяців позивач працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання.

Оглядом МСЕК від 23 березня 2011 року у зв`язку професійним захворюванням встановлено 65%, (з яких 25% по ХОЗЛ, 40% по трудовому каліцтву) та третю групу інвалідності, з 01 березня 2011 року безстроково.

Згідно частин 1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.153,237-1КЗпП України для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.153КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

В своєму Рішенні від 27 січня 2004 року №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15.

Враховуючи встановлені обставини справи, які знайшли своє підтвердження під час перегляду справи, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством -відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам законності.

Судом першої інстанції наведене належне детальне обґрунтування наявності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди саме у розмірі 100 000 грн., в оскаржуваному рішенні наведені всі обставини, що мають суттєве значення при вирішенні питання щодо визначення розміру моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивача систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкого слизового харкотиння, болю у грудній клітці, постійного відчуття втоми, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках.

Аргументи апеляційної скарги з приводу розміру моральної шкоди, який є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки відсутні будь-які відомості та докази, які б підтверджували завдані позивачу страждання, втрату ним нормальних життєвих зв`язків і вимагання від нього додаткових зусиль для організації свого життя не заслуговують на увагу, як такі, що суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з визначеною судом сумою до відшкодування, однак висновків суду першої інстанції не спростовують.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходив із вимог чинного законодавства, врахував характер і тривалість його душевних страждань та обсяг змін в житті. Визначена судом сума відповідає ступеню втрати професійної працездатності, засадам розумності, виваженості та справедливості. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на практику судових рішень щодо стягнення суми моральної шкоди в іншому обсязі, підлягають відхиленню, враховуючи, що у справах, на які посилається позивач, обставини справи є відмінними, ступінь втрати працездатності потерпілих є значно вищий та супроводжувався інвалідністю.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова