Справа № 392/893/20
Провадження № 2/392/186/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судових засідань - Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска Кіровоградської області цивільну справу №392/893/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя,

за участю учасників справи:

відповідача - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2019/1374132 від 23.03.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений в територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ№ МВС в м. Києві та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні подружжя, тобто Ѕ частки автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, колір білий, державний номер - НОМЕР_1 , в розмірі 80 065 грн. 14 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що у серпні 2018 року вона звернулася до Маловисківського районного суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Під час розгляду судом вказаної справи, в порушення норм чинного законодавства, відповідачем 23 березня 2019 року здійснено продаж автомобіля «Рено-Трафік», 2009 року випуску, відповідно до договору купівлі-продажу 8046/2019/1374132 укладеного територіальним сервісним центром МВС 8046 РСЦ МВС в м. Київ. Про даний факт позивачу стало відомо із відзиву поданого відповідачем 03.06.2019 року. При укладанні вказаного договору відповідач явно штучно занизив вартість автомобіля, в п.1.2 договору вказав, що автомобіль належить йому і не являється предметом спору в суді та не повідомив про те, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і має бути згода дружини на його продаж. Вказує, що відповідно до Акту№01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня ТОВ НДКП «Пектораль» щодо визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу встановлено, що ринкова вартість автомобіля (з урахуванням пробігу у 378 тисяч км), Рено-Трафік, 2009 року випуску, на дату оцінки складає 160 130, 28 грн. З посиланням на норми діючого законодавства, що регулюють такі відносини та висновки Касаційного Верховного суду України у справі №755/20923/14-ц від 03.05.2018 року та №127/7029/15-ц від 03.10.2018 року, просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засіднаня.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2020 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Березія Ю.А.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу №392/893/20 та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що у серпні 2018 року позивач зверталася до суду із позовом про поділ майна подружжя та предметом розгляду в суді серед іншого майна був автомобіль, компенсацію за який позивач бажає отримати. В ході розгляду вказаної справи, він пропонував позивачеві грошову компенсацію за автомобіль від якої вона відмовилась. На час ухвалення рішення суду автомобіль вибув із власності сторін у березні 2019 року та не міг бути предметом розподілу (постанова Кропивницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року справа №392/1324/18, провадження №22-ц/4809/1385/19). Також зазначає, що як доказ по справі позивач надає до суду Висновок експертного авто товарознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, про нібито його вартість на дату оцінки складає 160 130 грн. 28 коп., посилаючись на те, що автомобіль був проданий по заниженій вартості. Автомобіль був проданий за ціною 49 000 грн, оскільки потребував ремонту топливної системи, ремонту двигуна, пропуски 2/3 циліндра, що підтверджується Актом виконаних робіт №ПП-К-3750 від 23.07.2018 року. А тому договірна ціна сторонами договору купівлі-продажу і була визначена з урахуванням технічного стану автомобіля та необхідності проведення відповідного ремонту автомобіля. Крім того, зазначив, що висновок експерта є недостовірним. У висновку вказано, що заява проводилася за заявою ОСОБА_4 , йому не відомо хто вказана особа, також вказано, що оцінку надано на основі зовнішнього візуального огляду транспортного засобу, проте транспортний засіб перебуває поза межами області, та не зрозуміло яким чином була встановлена вартість автомобіля. Крім того, у висновку зазначено, що власник ОСОБА_2 , проте станом на 20.07.2020 року він не був власником вказаного транспортного засобу і хто його власник на даний час йому не відомо. Також зазначається у висновку реєстраційним номер транспортного засобу - НОМЕР_1 , який з березня 2019 року відсутній. А тому такий Висновок доказом у справі не може бути. Вказав, що є рішення, яке набрало законної сили відносно даного майна, а тому на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України просив провадження у справі закрити (а.с.35-36).

Позивач надала відповідь на відзив, в якому не погодилася з обставинами, зазначеними відповідачем у відзиві, зазначає, що відповідно до постанови апеляційного суду від 14.11.2019 року зазначено, що автомобіль Рено-Трафік не може бути предметом розподілу, оскільки це майно вибуло із власності сторін. Грошову компенсацію відмовилася отримувати, оскільки на її думку, відповідач занизив вартість автомобіля, який був справний та не потребував капітального ремонту. Акт виконаних робіт не може бути доказом, оскільки він датується 23.07.2018 року, в той час як продаж автомобіля відбувся 23.03.2019 року. Позов просила задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, при цьому надала на адресу суду заяву від 29.07.2021 року, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та винести рішення за наявними у справі доказами, в судове засідання з`явитися не зможе, у зв`язку із від`їздом.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи про те, що пропонував відповідачу сплатити компенсацію за Ѕ частину автомобіля, на що остання відмовилася. Висновок експертного дослідження містить ряд неточностей та був неодноразово виправлений експертом, тому просив суд не брати його до уваги при ухваленні рішення у справі, вважати його неналежним доказом. Також повідомив, що не знає, хто на даний час є власником вказаного автомобіля. Зазначив, що автомобіль неодноразово ремонтувався, та мав технічні несправності, тому він продав вказаний автомобіль саме за таку суму, що зазначена в договорі купівлі-продажу.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня1988 року до 05 жовтня 2016 року, який за рішенням шлюбу було розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано автомобіль «Рено-Трафік», та відповідно вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін по справі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується самими сторонами.

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернулася до Маловисківського районного суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та під час розгляду справи судом, відповідач по справі ОСОБА_2 23 березня 2019 року здійснив продаж автомобіля «Рено-Трафік» 2009 року випуску, що підтверджується копією договору купівлі -продажу №8046/2019/1374132, укладеного територіальним сервісним центром МВС 8046 РСЦ МВС в м. Київ (а.с.12-13).

Разом з тим, вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач у порушення вимог ст. 68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивача ОСОБА_1 після припинення ними спільного сумісного проживання, розірвання шлюбу, тобто вибуття транспортного засобу у березні 2019 року із спільної сумісної власності подружжя відбулось поза волею ОСОБА_1 та кошти використані не в інтересах сім`ї.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2019 року в частині розподілу спільного майна подружжя: будинку та автомобіля скасовано, та ухвалено нове рішення, яким, в частині позовних вимог про залишення автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, колір білий, державний номер НОМЕР_2 у власності ОСОБА_2 - відмовлено, з підстав, що вказаний автомобіль вибув із користування та володіння сторін та не може бути предметом розподілу, при цьому позивач в позові не ставила питання про стягнення з відповідача вартості автомобіля (а.с.94-101).

Вартість автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску відповідно до договору купівлі -продажу №8046/2019/1374132 від 23 березня 2019 року за домовленістю сторін становить 49 000 грн.

Позивач на пропозицію відповідача отримати грошову компенсацію за вказаний автомобіль відмовилася, так як вважає, що відповідач ОСОБА_2 явно штучно занизив вартість автомобіля, не зробив експертну оцінку, не вказав в договорі пробіг автомобіля, зазначив у договорі, що автомобіль не являється предметом спору в суді (п.1.2 Договору) та не повідомив про те, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

На доведення того, що відповідач занизив вартість автомобіля, представником позивача за довіреністю через канцелярію суду надано уточнений висновок експерта №01/07 від 20.07.2020 року, із зазначенням того, що при складенні експертного висновку для визначення ринкової вартості автомобіля Renault Trafic експертом Коркачем С.Л. використовувалася програма Don Rest за пошуком Vin-коду автомобіля, вказана програма використовується для розрахунку вартості нових та б/у транспортних засобів на основі Методики оцінки затверджених в Україні, за параметрами пошуку аналогічних марок автомобіля Рено Трафік, вказаною програмою надано відповідь на пошуковий запит та зазначена ринкова вартість автомобіля Рено Трафік Комбі, що є аналогом автомобіля Рено Трафік.

Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року ринкова вартість автомобіля Renault Trafic 2/0 dCi 90 (II) на дату оцінки складає 160 130 грн. 28 коп. (а.с.)

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочинів є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Такий правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами першою та другою статті 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом його співвласника у разі відсутності у співвласника , який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року, справа №607/21745/18.

Суд при вирішенні даного спору враховує, що згоди на відчуження транспортного засобу від ОСОБА_1 матеріали справи не містять, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження продажу автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, під час судового розгляду спору щодо поділу майна подружжя за згодою ОСОБА_1 та доказів того, що грошові кошти, одержані від продажу спірного автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю . У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст.364 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно положення частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд виходить з того, що спірний автомобіль є цінним майном, який належав колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності, договір купівлі-продажу цього транспортного засобу виходить за межі дрібного побутового правочину, тому позивач повинен був надати свою письмову згоду на відчуження цього майна. А оскільки автомобіль відчужено без згоди іншого подружжя, під час вирішення судом спору про поділ майна подружжя, тому такий правочин необхідно визнати недійсним.

ВС роз`яснив, що при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Тому ВС дійшов висновку, що за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля, вона має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна (постанова від 03.05.2018 у справі № 755/20923/14-ц).

Судом також встановлено, що відповідач відчужив автомобіль під час розгляду спору судом про поділ майна без згоди позивача як іншого із подружжя, а тому суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд враховує, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість.

Суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, відповідно до якого середня ринкова вартість оспорюваного автомобіля становить на дату оцінки складає 160 130 грн. 28 коп.

Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля надав до суду Акт виконаних робіт №ПП-К-3750від 23.07.2018 року, відповідно до якого здійснювався ремонт стартера в автомобілі Рено Трафік, на загальну суму 2400 грн., суд враховує даний акт, при цьому також бере до уваги заперечення позивача у відповіді на відзив, що ремонт автомобіля відбувся у 2018 році, в той час, як продав спірний автомобіль у березні 2019 року.

Інших доказів на спростування розміру ринкової вартості автомобіля відповідач суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи.

Крім того, щодо заперечень відповідача щодо належності висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року суд відзначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає необґрунтованими заперечення щодо належності вказаного висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, оскільки вказаний висновок обґрунтовує вимогу позивача щодо стягнення на її користь з відповідача грошову компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні подружжя, Ѕ частки автомобіля Рено Трафік, 2009 року випуску, тобто містить інформацію щодо предмета доказування та відповідно підтверджує заявлену вимогу позивача.

Отже, відповідач у порушення частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України не надав суду доказів іншої ринкової вартості спірного транспортного засобу. А тому, суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судом на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, підлягають врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Враховуючи вище викладене та зваживши у сукупності обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1043 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2019/1374132 від 23.03.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений в територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні подружжя, тобто Ѕ частки автомобіля, Рено-Трафік, 2009 року випуску, у розмірі 80 065 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1043 (одна тисяча сорок три) грн.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Республіки Білорусь НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 Республіки Білорусь;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова