Провадження № 2/344/3349/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 08 квітня 2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/15942/20 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 03 травня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №588. 11 травня 2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду ухвалено рішення у справі №344/17050/20, яким позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 01 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 залишила квартиру АДРЕСА_1 . Діти живуть з позивачем. Ухвалення судового рішення потрібно позивачу для реалізації права дітей на пересування. Тому позивач просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник органу опіки та піклування подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій надав пояснення про те, що відповідач надала зазначеному органу пояснення про те, що вона створила нову сім?ю, а тому спору про проживання з позивачем та їх дітьми не вбачає.

Судом встановлено наступні обставини.

08 квітня 2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/15942/20 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 03 травня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №588.

11 травня 2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду ухвалено рішення у справі №344/17050/20, яким позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Відповідач не подав суду доказів на спростування доказів позивача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

визначити місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.