ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/1812/20

провадження № 22-ц/4809/202/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Українського В.В. від 16 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.06.2009 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Також 26.06.2009 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначені умови надання кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та приклади розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Банком на підставі укладеного між ними договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також надано відповідачу у користування кредитну картку, тобто надана можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Банк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 31.03.2020 року становить 173 003,24 грн., з яких: 7017,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 164 985,85 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 1000 грн. - нарахована пеня.

Посилаючись на ці обставини, а також на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, банк просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 139 251,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7017,39 грн. та 132 234,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 26.06.2009 року по 31.10.2019 року.

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором без номера від 26.06.2009 року в сумі 7017 грн. 39 коп. та судовий збір в сумі 105 грн. 10 коп. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх задоволення.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 червня 2009 року ОСОБА_1 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердила, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг /а.с.19/.

Відповідно до даної заяви, відповідач виявила бажання оформити на свої ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 250 грн. Також у даній заяві сторонами погоджена базова процентна ставка за кредитом 2,5 % на місяць на залишок заборгованості.

Крім того, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 26.06.2009 року, визначено: базова процентна ставка - 2,5 % в місяць, розмір щомісячного платежу - 7% від суми заборгованості, штраф за порушення строків платежів у розмірі 250 + 5% від суми позову, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з пені (1) - базова % ставка за договором та нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз місяць, за прострочення на суму від 50 грн. та більше /а.с.20/.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за договором станом на 31.03.2020 року становить 173 003,24 грн., з яких: 7017,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 164 985,85 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 1000 грн. - нарахована пеня/а.с.6-9/.

Разом з тим, банк просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 139 251,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7017,39 грн. та 132 234,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 26.06.2009 року по 31.10.2019 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому банк не довів, що саме з цими Умовами був ознайомлений позичальник, підписуючи анкету-заяву.

В силу вимог ст.367ч.1ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції банком оскаржується лише в частині відмови у стягненні відсотків, тому в іншій частині судове рішення апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості надано розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , довідка про видані кредитні картки.

Проте апеляційний суд не може взяти до уваги надані банком докази на підтвердження наявності заборгованості, оскільки вказані документи не містять дати їх складання та інформацію щодо ідентифікації особи, яка відповідальна за правильність їх виготовлення.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, а, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу та процентів відповідачу не є можливим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, тому вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л.Дуковський Л.М. Дьомич