Справа № 225/5593/20
провадження № 2/225/72/2021
02 лютого 2021 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області
головуючої судді Соляник А.В.
за участі секретаря судового засідання Черникової Н.В.,
З 06 березня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , і по теперішній час працює у ТДВ Укргєосервіс на посаді гірничого майстра.
З 03 лютого 2020 року по 03 серпня 2020 року позивач проходив військову службу в ВСУ за контрактом.
За час проходження військової служби ТДВ Укргєосервіс не нараховувало позивачу середню заробітну плату гарантовану Законом.
Позивач як військовослужбовець ніс службу особливого характеру під час дії в державі особливого періоду, тому він користується пільгами, передбаченими ст. 119 КЗпП і ст. 39 Закону України від 25.03.92 р. № 2232-ХІІ.
02.10.2020 ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надавши відповідачеві строк для подачі відзиву.
У судове засідання позивач не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, не заперечував щодо заочного винесення рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив. У визначений судом строк відповідачем не було надано відзиву.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст. ст. 280-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на те, що позивач скористався наданим йому правом заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутність, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив наступне.
Відповідно до копії трудової книжки, 06 березня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно наказу №38-к від 05.03.2019 року був прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем на підземній роботі (а.с.4)
03 лютого 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу строком на 6 місяців (а.с.22-23).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) м. Чугуєв №38 від 04.02.2020 року, ОСОБА_1 , який прибув з Торецького міського військового комісаріату Донецької області, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 03 лютого 2020 року №26-РС на посаду командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС-121144А, з 03 лютого 2020 року зараховано до списків особового складу, зараховано на всі види забезпечення з 05 лютого 2020 року (а.с.24)
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 від 03.08.2020 року, солдата ОСОБА_1 , заступника командира бойової машини навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) 31 липня 2020 року №168-РС у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), направлено для зарахування на військовий облік до Торецького міського військового комісаріату Донецької області. З 03 серпня 2020 року виключено зі списків особового складу (а.с. 25)
Тобто, за час проходження військової служби ТДВ Укргєосервіс не нараховувало позивачу середню заробітну плату гарантовану Законом.
Позивач вважає такі дії ТОВ «Укргєосервіс» незаконними та такими, що порушують його права, які визначені частиною 2 статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також статтею 119 КЗпП, зокрема на отримання середнього заробітку за час проходження строкової військової служби.
Відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП України, яка була чинною на час виникнення даних правовідносин, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Із змісту вказаної норми трудового законодавства вбачається, що для вирішення питання про наявність прав на гарантії, передбачені нею, правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого періоду, початку та завершення мобілізації, демобілізації та наявності особливого періоду.
Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про оборону України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами.
За змістом статті 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні; підготовку національної економіки, території, органів державної влади, органів військового управління, органів місцевого самоврядування, а також населення до дій в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію мирного часу (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України.
Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України від 03 лютого 2020 року, рішень про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому в Україні особливий період, який розпочався 18 березня 2014 року триває і по теперішній час, відтак на позивача поширюються гарантії щодо збереження середнього заробітку на підприємстві, встановлені статтею 119 КЗпП України, частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Гарантії щодо збереження за працівником місця роботи (посади) та середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, установлені згідно з указаними нормами, є безумовними, отож, суд вважає, що їх зазначення у Контракті , не потребує додаткового обумовлення та свідчить про недотримання роботодавцем передбачених статтею 119 КЗпП України, статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантій, що призвело до незаконної невиплати позивачеві середнього заробітку за час проходження військової служби за контрактом.

Розмір такого стягнення слід обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, виходячи із середньоденного заробітку позивача за два останні місяці роботи до звільнення, помноженого на кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому середньоденна заробітна плата обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Таким чином, суд приходить до наступного.

З 02 грудня 2019 року по 02 лютого 2020 року включно середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає:

сумарна заробітна плата нарахована з 02 грудня 2019 року по 02 лютого 2020 року (12386 грн.) ділена на сумарну кількість робочих днів з 02 грудня 2019 року по 02 лютого 2020 року (42 робочі дні), тобто:

12386: 42=294,90 грн. середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 .

Крім того, з 03 лютого 2020 року до 03 серпня 2020 року, за вирахуванням вихідних та святкових днів, нараховується 125 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 складає:

середньоденна заробітна плата множена на кількість робочих днів, тобто:

294,90*125=36863,10 грн. середній заробіток ОСОБА_1 за час проходження ним військової служби по контракту в ВСУ, який підлягає стягненню із відповідача.

Ураховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, відтак, часткову обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 24971 грн. 25 коп.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держави.

Так, оскільки позивач ОСОБА_1 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 407,82 грн. ((36863,1:76000)*840,80).

Керуючись ст. 2, 12, 13, 83, 141, 247,259, 263, 268,280-283, ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргєосервіс» (юридична адреса: вул. Гугеля, буд. 12, м. Маріуполь, Донецька область; адреса фактичного місцезнаходження: вул. Фестивальна, буд. 1, м. Торецьк, Донецька область, ) про стягнення середнього заробітку за час проходження військової служби за контрактом, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргєосервіс» (юридична адреса: вул. Гугеля, буд. 12, м. Маріуполь, Донецька область; адреса фактичного місцезнаходження: вул. Фестивальна, буд. 1, м. Торецьк, Донецька область, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час проходження військової служби за контрактом в період з 03 лютого 2020 року по 03 серпня 2020 року у розмірі 36863 (тридцять шість тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 10 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргєосервіс» (юридична адреса: вул. Гугеля, буд. 12, м. Маріуполь, Донецька область; адреса фактичного місцезнаходження: вул. Фестивальна, буд. 1, м. Торецьк, Донецька область, ) в дохід держави судовий збір в сумі 407 (чотириста сім) грн. 82 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: А.В.Соляник