Справа № 740/5427/20
Провадження № 2/740/369/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 30 881 грн 10 коп. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, 55 263 грн 12 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодувати їй 10 000 грн моральної шкоди.

Аргументуючи позов тим, що 01.03.2000 її було прийнято на посаду апаратника борошномельного виробництва 3-го розряду ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», а 28.11.2019 звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте їй не було виплачено заробітну плату в сумі 30 881 грн 10 коп.

У день звільнення всупереч вимог законодавства розрахунок з нею відповідачем проведений не був. З грудня 2019 року по день звернення до суду грудень 2020 року становить 12 місяців. Згідно довідки ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» загальна сума доходу за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2019 року становить 27 631 грн 57 коп.

Згідно розрахунку позивача середньоденна заробітна плата становить 27631 грн 57 коп.: 6 = 4 605 грн 26 коп., а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку - 55 263 грн 12 коп. (12 х 4 605,26).

Сума заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі становить 30 881 грн 10 коп.; сума середнього заробітку за час затримки розрахунку 55 263 грн 12 коп., а всього на її користь підлягає стягненню 30 881, 10 + 55 263,12 = 86 144,22 грн.

Розмір моральної шкоди обгрунтовано пережитим нею відчуттям приниження через відсутність коштів на проживання, лікування, що обумовили неможливість купувати необхідні продукти харчування, змусило її позичати кошти.

Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача адвокат Подолянко В.П. подав до суду письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи.

Представник відповідача ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» в судові засідання 15.01.2021 та повторно 01.02.2021 не з`явився, будучи належним чином повідомленим, і не подав до суду відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У день звільнення позивачу в порушення ст. 116 КЗпП України не виплачені належні суми від ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 27 Закону України "Про оплату праці"), а саме за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року з наступними змінами передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюєтьсяшляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» і була звільнена наказом від 28 листопада 2019 року згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача (а.с.6).

Згідно довідки ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» від 24 листопада 2020 року вбачається, що за вересень 2019 року заробітна плата ОСОБА_1 становить 5 380,20 грн, за жовтень 2019 року 5 908,88 грн (5 380,20 грн + 5 908,88 грн = 11289,08 грн). Кількість робочих днів за вересень - жовтень 2019 становить 43 дні. Середньоденна заробітна плата становить 262,54 грн (11 289,08: 43).

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 263 робочих дні становить 69 048 грн 02 коп. (262,54 грн х 263 дні).

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягає стягненню, нарахована але не виплачена заробітна плата, в сумі 30 881 грн 10 коп., компенсація за затримку розрахунку за період з 29 листопада 2019 року по 16 грудня 2020 року, що становить 69 048 грн 02 коп., згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України №100 від 08.02.1995.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з урахуванням вимог ч.2 ст.264 ЦПК України, якою передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, в сумі, яку просить позивач, - 55 263 грн 12 коп.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн, оскільки вона зазнала моральних страждань через невиплату заробітної плати.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з статтею 237-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись засадами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 1 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 30 881 грн 10 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 55 263 грн 12 коп. компенсації за затримку розрахунку за період з 29 листопада 2019 року по 16 грудня 2020 року та 1 000 гривень моральної шкоди, а всього 87 144 грн 22 коп.

Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Статтею 5 вказаного Закону передбачено пільги щодо сплати судового збору. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Виходячи з положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до складу фонду основної заробітної плати та фонду додаткової заробітної плати, а тому при поданні позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1 681,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 96 144 грн 22 коп. і при частковому задоволенні позовних вимог в сумі 87 144 грн 22 коп., що становить 90,64% (87 144,22 х 100 : 96 144,22 =90,64) наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача 1 524 грн 20 коп. судового збору (1 681,60 х 90,64: 100 =1 524,20).

З відповідача також підлягає стягненню 840,80 грн судового збору, від сплати якого звільнена позивач за вимогу про стягнення зарплати, на користь держави.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись ст.47, 115-117, ст.237-1 КЗпП України, ст. 141, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», ЄДРПОУ 00952634, адреса: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, 16, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 30 881 грн 10 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 листопада 2019 року по 16 грудня 2020 року в сумі 55 263 грн 12 коп. (без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів), моральну шкоду в сумі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп., та судовий збір в сумі 1 524 (одну тисячу п`ятсот двадцять чотири) грн 20 коп., а всього стягнути 88 668 (вісімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 42 коп.

Стягнути з державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. судового збору.

Допустити до негайного виконання рішення про стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь