Провадження № 2/752/9641/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

30.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Давиденко Л.О. На момент укладення вказаного договору колишні власники та члени їх сім"ї запевнили, що добровільного знімуться з реєстрації. Однак, станом на жовтень 2021 року у будинку залишається зареєстрованим ОСОБА_3 . При цьому, не зважаючи на факт реєстрації відповідача у будинку, ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає вже довгий час. Особистих речей та належних відповідачу речей повсякденного вжитку не виявлено, спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне проживання ОСОБА_3 , немає.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_3 не є членом їх сім`ї, договору найму житлового приміщення між ними не укладено, згоди на його проживання в житловому будинку вони, як власники будинку, не надавали. Факт реєстрації відповідача у вказаному житловому будинку створює їм перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їм нерухомим майном.

За таких підстав, позивачі просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 24)

ОСОБА_3 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 12 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Давиденко Л.О. (а.с. 11-12).

У вказаному житловому будинку з 12 березня 1998 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є членом сім"ї одного з попередніх власників. Наведене підтверджується відповідним записом в будинковій книзі, а також Витягом № 69892633 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.21)

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Разом із цим, згідно п. 33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаний із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до положень п. 34 вищевказаної постанови, вирішуючи питання право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та членами його сім"ї та правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

З зазначеного вбачається, що відповідач втратив право користування вказаним житловим будинком. Порядок користування житловим будинком з відповідачем не визначався, відповідач договору найму щодо користування жилим приміщенням не уклав та не звертався до позивачів з заявами про укладення договору найму житлового приміщення.

Власником житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач, є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, а тому вимога про визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає судовий збір.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272, 280 - 283 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: