ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1875/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/19248/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2021 року (суддя Палінчак О.М., повне судове рішення складено 15 вересня 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із вказаним позовом АТ «Універсал-Банк» вказувало, що в жовтні 2017 року товариство запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам) спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 03.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 03.04.2018. Позивач вказує, що положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищезазначених документів у мобільному додатку monobank. Банк посилається на те, що на підставі договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що ним свої зобов`язання за Договором виконанні та надано відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість, що станом на 23.03.2020 становила 137087,83 грн та складається з: 120869,94 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 16217,89 заборгованість за пенею та комісією. Позивач, виходячи із своїх прав просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 137087,83 грн заборгованості за договором про надання банківських послуг monobank від 03.04.2018.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, АТ «Універсал-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що підписуючи Анкету-заяву ОСОБА_1 приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал-Банк», Тарифами за карткою monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank», адже підписав Анкету-заяву у якій записані положення про ознайомлення останнього з вищевказаними документами. Апелянт посилається на те, що відсутність підпису ОСОБА_1 на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал-Банк», Тарифах за карткою monobank, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про неукладеність договору про споживчий кредит, адже відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді в мобільному додатку «monobank» шляхом застосування клієнтом та Банком електронного цифрового підпису. Разом з тим, апелянт вказує, що всі поповнення до 02.07.2018 відповідач використовував на власні потреби, на рахунку вони не залишалися, а отже повернути їх не можна. А поповнення, які проводив ОСОБА_1 після 02.07.2018 свідчать про те, що відповідач усвідомлював, що винен Банку кошти, які використовував з кредитного ліміту та ліміту розстрочки на покупки частинами, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Банк вважає, що виконаний ним розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів. Також, Банк зазначає, що monobank - це банк в смартфоні, а тому порівняння судової практики щодо класичних банків до проекту monobank суперечить аналітичному мисленню.

Зважаючи на викладене, АТ «Універсал-Банк» просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Відзив від ОСОБА_1 не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» та підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за змістом якої відповідач визнав, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які містять Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Водночас, ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився з умовами цього договору та зобов`язується виконувати їх (а.с.7).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 23 березня 2020 року утворилася заборгованість у сумі 222257 грн. 58 коп., яка складається з: 1200869,94 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 101387,64 грн. заборгованість за пенею і комісією (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем укладення між сторонами кредитного договору, адже Анкета заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, розміру, порядку та підстав нарахування процентів за користування кредитним коштами, пені та комісій; а надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи і паспорт споживчого кредиту Картка monobank не підписані ОСОБА_1 і не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Також позивачем не доведено наявності у відповідача невиконаних зобов`язань перед Банком за договором про надання банківських послуг від 03.04.2018.

Висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1, 2статті 14 ЦК України).

Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац 1 частини 1 статті 207 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 частини 2статті 207 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1статті 1054 ЦК України). Параграф 1 глави 71 ЦК України регулює питання позики та відповідного договору. Так, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII).

За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи щодо підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 03.04.2018 та відсутності доказів на підтвердження обставин щодо отримання відповідачем кредитної картки з визначеним кредитним лімітом, ознайомлення та надання згоди саме на ті конкретні умови договору, що, на думку Банку, підтверджуються Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Витягом з Тарифів, паспортом споживчого кредиту Картка monobank, на які посилається позивач як на докази узгодження умов укладеного кредитного договору.

Відповідно до частини 1статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, (далі - Положення 705).

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення 705).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження кредитної заборгованості ОСОБА_1 . Банком не надано виписки по рахунку, а лише розрахунок кредитної заборгованості, який сам по собі не може слугувати доказом існування між сторонами кредитних правовідносин та, відповідно, наявністю кредитної заборгованості у позичальника.

Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 03.04.2018 не дає підстав встановити, яка кредитна картка була видана відповідачу, який встановлений на неї кредитний ліміт, а також розмір наданих грошових коштів в кредит.

Ураховуючи те, що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності банком наявності у ОСОБА_1 невиконаних кредитних зобов`язань за Договором про надання банківських послуг від 03.04.2018, тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення в частині відмови у стягненні кредитної заборгованості (тіла кредиту) є недоведеними.

Також, з огляду на вищенаведене, безпідставними є аргументи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо відсутності підстав для стягнення із відповідача заборгованості по пені і комісії, адже законність підстав для стягнення зазначеної неустойки дослідженню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від основного зобов`язання.

Стосовно долученої апелянтом до апеляційної скарги виписки про рух грошових коштів відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 6ст. 367 ЦПК України).

Посилання апелянта як на підставу задоволення позовних вимог на банківську виписку про рух грошових коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 не є обґрунтованим, адже Банк відповідний документ до суду першої інстанції не надав не дивлячись на те, що Хмельницьким міськрайсудом 10.06.2021 за вих. №686/19248/20/9664 направлялася вимога суду про надання виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 , відомості про встановлений кредитний ліміт, відомості про суму фактично отриманих та фактично повернутих ОСОБА_1 коштів по Договору про надання банківських послуг від 03.04.2018 і дану вимогу отримано АТ «Універсал Банк» 14.06.2021 (а.с.52-53). Також позивач у позовній заяві не обґрунтовував своїх вимог з посиланням на виписку по рахунку ОСОБА_1 , доказів на підтвердження об`єктивної неможливості надати цей документ до суду першої інстанції апелянт не зазначив.

При цьому посилання в апеляційній скарзі на те, що вказана виписка подана до суду апеляційної інстанції з метою усунення сумнівів щодо наданого розрахунку заборгованості, не може свідчити про поважність причини неподання даного доказу, оскільки обов`язок довести обставини на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх вимог покладений саме на позивача, а не на суд.

З цих підстав доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення суду слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

А в зв`язку з цим відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай