Справа № 329/382/19
Провадження № 4-с/329/2/2021
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні скарги

29 січня 2021 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіріченко Н.В.

стягувача ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

державного виконавця- Кудрановського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка скаргу боржника ОСОБА_2 подану в особі представника ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кудрановського Юрія Володимировича,

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кудрановського Ю.В.

Скаргу мотивує тим, що 23 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кудрановським Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63397045 на підставі виконавчого листа №329/282/19, виданого 15.10.2020 Чернігівським районним судом Запорізької області. Також 23 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Державним виконавцем були порушені вимоги закону щодо надіслання сторонам постанов про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, оскільки боржник отримав постанову простим листом. Також державним виконавцем не здійснювався розшук та оцінка загальної вартості майна, а одразу був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, чим порушені права дружини боржника, оскільки більшість майна є спільною сумісною власністю подружжя. В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що державний виконавець перевірив майновий стан боржника та застосував арешт співмірний обсягу вимог. Така постанова державного виконавця фактично блокує право добровільно виконати рішення суду та сплатити необхідні кошти.

В судовому засіданні боржник та його представник скаргу підтримали з підстав викладених в ній.

В судовому засідання стягувач заперечила проти скарги. Пояснила, що державний виконавець правомірно наклав арешт на все майно боржника.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав.

Вислухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного висновку.

23 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кудрановським Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63397045 на підставі виконавчого листа №329/282/19, виданого 15.10.2020 Чернігівським районним судом Запорізької області, що підтверджується змістом постанови про арешт майна, винесену державним виконавцем 23 жовтня 2020 року. Стягувачем у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , боржником ОСОБА_2 з якого на користь стягувача необхідно стягнути борг в розмірі 245021 грн, судовий збір в розмірі 2450,2 грн та витрати на проведення судових експертиз в розмірі 4290 грн, а всього на загальну суму 251761,20 грн.

Також 23 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно цієї постанови з метою забезпечення реального виконання рішення на майно боржника необхідно накласти арешт, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 251761,2 грн.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон)- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентований статтею 59 Закону.

За приписом вказаної норми у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено під час розгляду скарги, на виконанні Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавчий лист Чернігівського районного суду Запорізької області у справі №329/382/19, виданий 15.10.2020. На підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 245021 грн, судовий збір в розмірі 2450,2 грн та витрат на проведення судових експертиз в розмірі 4290 грн, а всього на загальну суму 251761,20 грн. Постановою державного виконавця від 23.10.2020 з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно боржника в межах суми звернення стягнення. Рішення суду на теперішній час не виконано. Рішення державного виконавця про накладення арешту на все майно боржника узгоджується з положеннями ст.ст.13,18,48,56 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для задоволення скарги боржника не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.258-261, ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кудрановського Юрія Володимировича.

Повний текст ухвали складений 01 лютого 2021 року

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту.

Суддя А.В. Богослов