ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 199/7432/16

провадження № 61-43997 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», підписану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» Гулеєм Олександром Івановичем, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року у складі судді Руденко В. В. та на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року у складі колегії суддів Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «АКБ «Новий» та просив визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,2 м2, загальною площею 52,3 м2 за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначив, що він є професійним спортсменом, майстром спорту України та Міжнародного класу з дзюдо. В 1996 році за перемогу на Чемпіонаті Європи з дзюдо, де він став бронзовим призером, уповноваженою особою ПАТ «АКБ «Новий» йому вручено ключі від квартири АДРЕСА_1 , яка належала банку.

Зазначив, що під час вручення йому ключів у присутності інших спортсменів та глядачів уповноваженою особою банку було оголошено, що він може користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд.

З 1996 року по теперішній час позивач вільно, безперервно володіє та користується квартирою, сплачує житлово-комунальні послуги, за власні кошти зробив ремонт та облаштував її, а з 15 серпня 2001 року був зареєстрований у ній.

Посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем спірної квартири та користується нею вже більше 20 років, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на цю квартиру за набувальною давністю.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «АКБ «Новий» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задоволено, визнано за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,2 м2, загальною площею 52,3 м2.

Суд першої інстанції виходив із того, що встановлені у справі обставини підтверджують факт того, що позивач добросовісно заволодів спірним майном, безперервно на протязі 20 років продовжує ним відкрито володіти, що за визначенням статті 398 ЦК України має визнаватися добросовісним володінням.

Відповідач з 1996 року спірним майном не цікавився, тягар його утримання не ніс, питання про виселення позивача зі спірної квартири не ставив, тому наявні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «АКБ «Новий» залишено без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Аргументи учасників справи

У вересні 2018 року уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ «Новий» Гулей О. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій та просив скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що оскаржуваними рішеннями судів не встановлено, коли саме в 1996 році позивач заволодів ключами від квартири ПАТ «АКБ «Новий», хто саме передав ключі від квартири позивачу, на підставі якого документу діяла така особа, що унеможливлює перевірку дій позивача на предмет їх добросовісності.

Стверджує, що позивач незаконно без волі власника нерухомого майна за невідомих, документально не підтверджених обставин заволодів квартирою банку.

Указує, що передача ключів від будь-якого майна не свідчить про передачу права власності на дане майно.

Зазначає, що позивач не звертався до банку з приводу документів на спірну квартиру, не вчиняв жодних дій для реєстрації свого права власності на неї, не звертався до банку для досудового врегулювання спору, а одразу звернувся в суд з позовом про набуття права власності за давністю володіння, який не може пред`являти особа, яка знала, хто є власником квартири.

Уважає, що виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Зазначає, що протокол засідання президії Федерації боротьби дзюдо Дніпропетровської області від 05 вересня 1996 року не є належним доказом добросовісності заволодіння позивачем квартирою.

Стверджує, що відсутні докази участі ПАТ «АКБ «Новий» у спонсорстві спортсменів або змагань з дзюдо.

Указує, що реєстрація місця проживання у спірній квартирі позивача здійснена без згоди власника квартири (банку), тому є незаконною та не може вважатися доказом на підтвердження вимог позивача.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на дану касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

Зазначає, що право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі.

Уважає, що ним доведено відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння.

Зазначає, що обставини, у зв`язку з якими у нього виникло володіння чужою річчю - церемонія урочистого нагородження, вручення ключів представником банку, не викликали у позивача сумнівів стосовно правомірності набуття майна.

Уважає, що бездіяльність відповідача щодо майна протягом 20 років свідчить про відмову відповідача від свого майна та можливість визнання за рішенням суду права власності на квартиру за позивачем.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі, зупинено виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що позивач ОСОБА_1 є професійним спортсменом, майстром спорту України та Міжнародного класу з дзюдо.

У 1996 році за перемогу на чемпіонаті Європи із дзюдо, де він став бронзовим призером, в присутності інших спортсменів та глядачів, в Дніпропетровській державній обласній адміністрації йому вручено ключі від двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом засідання президії Федерації боротьби дзюдо Дніпропетровської області від 05 вересня 1996 року.

Квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ПАТ «АКБ «Новий» на підставі рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів від 23 травня 1996 року № 676.

За даними КП «ДМБТІ» від 17 серпня 2017 року банку надавалась довідка-характеристика від 11 липня 1996 року для відчуження спірного майна, проте відомості щодо переходу права власності у справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 відкрито і безперервно користується спірною квартирою, починаючи з 1996 року по час розгляду справи в суді, підтримує вказане майно в належному стані.

Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Затишок-З» видана довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, а також довідку про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, відповідно до якої ОСОБА_1 з 2001 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , має особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі у редакції, чинній на 07 лютого 2020 року), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до абзацу першого частини першої, частини четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року в справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що «норми статті 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника».

Дійшовши висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , суди не звернули увагу на те, що позивач із моменту отримання ключів від квартири знав, хто саме є її власником, та усвідомлював, що володіння й користування квартирою здійснюється ним за волею ПАТ «АКБ «Новий».

Зазначені обставини суди попередніх інстанцій встановили, однак помилково вважали заволодіння ОСОБА_1 чужим майном добросовісним. Відсутність у діях позивача ознак добросовісності виключає можливість визнання за ним права власності на квартиру за набувальною давністю. Відповідач не відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Факт сплати позивачем комунальних платежів та понесення ним тягаря утримання нерухомого майна не може бути самостійною підставою для визнання права власності на майно в порядку статті 344 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що в силу положень частини першої статті 412 ЦПК України є підставою для їх скасування.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити: оскаржені рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення вимог касаційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Новий» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у загальному розмірі 10 506,87 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», підписану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» Гулеєм Олександром Івановичем, задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року скасувати й ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про визнання права власності на майно за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» 10 506,87 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року та постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 рокувтрачають законну силу і подальшому виконанню не підлягають.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов