Дата документу 26.11.2021
Справа № 334/2857/19
Провадження № 6/334/308/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2019 у справі № 334/2857/19 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання.

23.07.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №334/2857/19 про примусове виконання рішення суду від 19.06.2019 року, який не пред`являвся до виконання до відповідного відділу Державної виконавчої служби.

04.07.2019р. ОСОБА_1 було передані дані про банківський рахунок, що відкритий на ім`я ОСОБА_3 і тоді ним, за власною ініціативою, подана заява від 08.07.2019 за місцем роботи - до бухгалтерії заводу ПрАТ "Укрграфіт" з проханням відраховувати аліменти у розмірі 1/4 частини або 25% заробітної плати у добровільному порядку відповідно до ч.1 ст.187 та ч.1 ст.198 СК України.

Згідно довідки №29/19 від 09.04.2019 Запорізького Коледжу економіки та інформаційних технологій термін навчання ОСОБА_3 в учбовому закладі з 01.09.2017 по 30.06.2021.

У період з липня 2019 року і включно по 30.06.2021 року ОСОБА_1 сплачено аліменти на користь ОСОБА_3 в сумі 86 918,42грн., що в середньому, в місяць, складає 3621,60 грн..

Підтвердженням закінчення вищезазначеного коледжу є Диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_1 , виданий 30.06.2021. Факт видачі диплому означає припинення навчання.

Тобто, на думку ОСОБА_1 починаючи з липня 2021 року у нього припинився обов`язок щодо сплати аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із закінченням ОСОБА_3 навчання 30.06.2021.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд визнати виконавчий лист № 334/2857/19, виданий 23.07.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання, таким, що не підлягає виконанню, з підстав припинення повнолітньої дитини навчання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Борисенков В.С. підтримали подану заяву просили її задовольнити з підстав викладених у заяві.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги заяви не визнала, просила суд відмовити у її задоволенні з підстав вказаних в поясненнях від 25.11.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу та вивчивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, надання суду доказів є не правом, а обов`язком сторін по справі.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.1ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Відповідно до ст.432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 р., звернуто увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі винайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правовими підставами є відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2019 у справі № 334/2857/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання задоволено у повному обсязі. Згідно даного рішення стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови, що він буде продовжувати навчання (а.с.36).

23.07.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №334/2857/19 про примусове виконання рішення суду від 19.06.2019 року, який не пред`являвся до виконання до відповідного відділу Державної виконавчої служби, в зв`язку з добровільним виконанням рішення суду через місце роботи боржника (а.с.59).

ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Згідно довідки №29/19 від 09.04.2019 Запорізького Коледжу економіки та інформаційних технологій ОСОБА_3 навчався в учбовому закладі термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 (а.с.4).

ОСОБА_3 закінчив навчання у Запорізькому Коледжі економіки та інформаційних технологій та отримав диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 (а.с.64).

Згідно довідки №04/21 від 01.09.2021 ОСОБА_3 є студентом 2 курсу Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій IV рівня акредитації, денної форми навчання інженерного факультету. Строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 (а.с.66).

Тобто, ОСОБА_3 продовжує навчання.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність обов`язку у ОСОБА_1 виплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання, матеріали справи не містять.

При цьому, рішенням суду від 19.06.2019 року чітко передбачено стягнення аліментів на період навчання дитини, і до досягнення дитиною 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання, без жодних умов і застережень щодо навчального закладу, освітніх рівнів чи спеціалізації навчання дитини.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Посилання заявника на той факт, що син закінчив навчання та отримав диплом молодшого спеціаліста, в зв`язку з цим необхідно визнати виконавчий лист про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, є хибним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 83, 431, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повни текст ухвали виготовлено 26.11.2021.

Суддя: Козлова Н. Ю.