КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Гусак О.С.
Єдиний унікальний номер справи №753/3036/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І.,Верланова С.М.

секретар - Кравченко Н.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційної скаргою ОСОБА_2 , особи яка не приймала участі у справі на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні приміщенням загального користування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що його батько ОСОБА_2 є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 .

Власник сусідньої квартири № 187 , в цьому ж буднику , ОСОБА_3 , самовільно, без отримання дозвільних документів та згоди усіх співвласників на проведення переобладнання в коридорі загального користування, привласнив частину коридору загального користування, де знаходиться пожежне обладнання поверху та інженерне обладнання будинку і сусідніх квартир, встановив саморобну перегородку та металеві двері з замком.

Позивач стверджує, що відповідач своїми діями порушив будівельні норми і правила, а також правила пожежної безпеки. У добровільному порядку відповідач відмовляється привести приміщення до попереднього стану.

З урахуванням вказаного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні позивачем приміщенням загального користування дев`ятого поверху другого під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом демонтажу за рахунок відповідача самочинно встановленої перегородки, металевих дверей та привести вказане приміщення у належний первісний стан протягом місяця, після вступу рішення в законну силу, шляхом відновлення оздоблення стін та підлоги.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі посилається на те , що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, суд не врахував ,що позивач є сином власника квартири, і користується квартирою на підставі довіреності, і у нього відсутній вільний доступ до комунікацій квартири.

ОСОБА_2 , особа, яка не приймала участі у справі подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права. У скарзі зазначив, що суд не взяв до уваги той факт ,що діями відповідача ОСОБА_3 порушуються його право на вільне користування приміщеннями загального користування.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі зазначили , що доводи скарги є безпідставними, суд під час вирішення справи врахував всі надані сторонами докази .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони повідомлені про день та час розгляду справи на 28 жовтня 2021 року , 25 листопада 2021 року , за адресами , наявними в матеріалах справи. Заяв , клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило . Позивач та його представник та представник ОСОБА_2 приймали участь у розгляді справи .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 - батько позивача, є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири № 187 в цьому є будинку (а.с. 27, 28).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що відповідач самовільно здійснив переобладнання в коридорі загального користування 9-го поверху другого під`їзду в будинку , а саме встановив металеві двері, і він позбавлений доступу до пожежного обладнання поверху , інженерного обладнання будинку і сусідніх квартир .

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 04 лютого 2021 року направило на адресу відповідача припис з вимогою негайно демонтувати самоуправно виконані переобладнання і привести приміщення до попереднього стану або надати належним чином оформлені документи на переобладнання в коридорі загального користування 9-го поверху другого під`їзду в будинку за адресою : АДРЕСА_3 . (а.с.18), який відповідачем не виконаною

Відповідно до п.1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства, а згідно п.1.4.3. Правил - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Згідно вимог ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 380 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Як встановлено судом першої інстанції , власником квартири № 188 є батько позивача - ОСОБА_2 , а не позивач.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України позивача не надав доказів на підтвердження доводів позову , що він зареєстрований та проживає у вказаній квартири, а тому дії відповідача щодо самовільного встановлення металевих дверей на коридорі загального користування порушують його права. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги .

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд правильно виходив із того , що позивачем не доведено порушення його права на вільне користування приміщеннями загального користування , і що саме дії відповідача є перешкодою в цьому , а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову. В інтересах власника квартири , ОСОБА_2 , позивач вимоги не заявляв .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , особи яка не приймала участі у справі, не спростовують висновків суду. Так, судом першої інстанції встановлено, що саме ОСОБА_2 є власником квартири № 188 . Порушенням прав ОСОБА_2 , предметом розгляду справи суду першої інстанції не були Разом з тим, жодного доказу, щодо порушення житлових прав власника квартири з боку відповідача ОСОБА_3 , апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить. Відповідно до вимог законодавства, ОСОБА_2 не позбавлений можливості подати позовну заяву на захист своїх порушених прав.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_2 , особи яка не приймала участі у справі, залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді