Справа № 159/6307/21
Провадження № 2/159/1407/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 листопада 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позовних вимог.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що спірне помешкання належить їй на праві приватної власності, відповідач зареєстрований в ньому на постійне місце проживання, однак фактично там ніколи не проживав, плату за користування житлом не здійснює, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє, а його реєстрація позбавляє позивача можливості отримати субсидію на оплату витрачено електроенергії.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 26 жовтня 2021 року.

Провадження у справі відкрито 28 жовтня 2021 року.

Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 25 листопада 2021 року.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 правом подати відзив на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з`явився.

Фактичні обставини справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 16 квітня 2008 року належить позивачу ОСОБА_1 .

З копії будинкової книги та відомостей з підрозділу УДМС України у Волинській області від 02 червня 2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 з 26 серпня 2003 року зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .

За даними Велицької сільської ради (довідка №1439 від 22.10.2021) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території сільської ради на протязі 12 років не проживав.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Частиною 4 ст. 156 ЖК України визначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не є членом сім`ї позивача, останній зареєстрований у спірному житлі, проте протягом 12 років в будинку не проживає без поважних причин, своїх речей в будинку не зберігає, плату за користування житлом не здійснює, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16 та у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі 695/2427/16ц міститься висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Право відповідача на користування будинком позивача по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За твердження позивача відповідач з моменту реєстрації ніколи не проживав і на даний час не проживає в спірному помешканні, не несе витрат на його утримання.

Відповідач доказів протилежного суду не надав.

Таким чином, припинення сервітуту на вимогу позивача не порушує прав відповідача, отже позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 908 гривень необхідно стягнути з відповідача в доход держави.

Керуючись статтями 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 16, 319, 321, 383, 391, 406 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом за адресою : АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повторного тесту рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 29.11.2021.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК