Справа № 522/109/20
Провадження № 2/522/3660/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 319 426, 98 гривень.

В обґрунтування зазначено, що 22 вересня 2016 року між Позивачем та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 3867/2016. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з Кредитного договору № 3867/2016 від 22.09.2016 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 26.09.2016 року було укладено Договір застави. Предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки FORD модель TRANSIT, 2015 року випуску. На виконання умов Кредитного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, проте позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1799, згідно якого запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки FORD модель TRANSIT, 2015 року випуску, який належить ОСОБА_1

15 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. відкрито ВП № 57708888. Предмет застави реалізовано та виконавче провадження завершено, але суми від реалізації майна недостатньо для погашення повної суми заборгованості за кредитним договором 3867/2016 від 22.09.2016 року, у зв`язку з чим заборгованість по Кредитному договору № 3867/2016 від 22.09.2016 року станом на 02.12.2019 рік перед Позивачем становить 319 426, 98 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 213 033, 32 гривень; заборгованість за відсотками 17 623, 06 гривень; понесені банком судові витрати 2 000 гривень; заборгованість за пенею 86 770, 60 гривень.

Ухвалою суду від 11 січня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

Ухвалою суду від 05 червня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки HONDA, модель LEGEND, 2008 року випуску, об`єм двигуна 3664 куб. см, дата реєстрації: 18.06.2013 року належний з ОСОБА_1 . В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

В судове засідання 26 листопада 2021 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3867/2016.

26.09.2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави. Предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки FORD модель TRANSIT, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Позивач виконав вимоги укладеного між ним та Відповідачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти.

З позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1799, згідно якого запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки FORD модель TRANSIT, 2015 року випуску, який належить ОСОБА_1

15 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. відкрито ВП № 57708888 щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки FORD модель TRANSIT, 2015 року випуску, який належить ОСОБА_1 та 13 травня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з реалізацією предмету застави.

Позивач зазначає, що суми від реалізації майна недостатньо для погашення повної суми заборгованості за кредитним договором 3867/2016 від 22.09.2016 року, у зв`язку з чим заборгованість по Кредитному договору № 3867/2016 від 22.09.2016 року станом на 02.12.2019 рік перед Позивачем становить 319 426, 98 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 213 033, 32 гривень; заборгованість за відсотками 17 623, 06 гривень; понесені банком судові витрати 2 000 гривень; заборгованість за пенею 86 770, 60 гривень.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, пеню, а також процентів за користування кредитними коштами, та відсотки нараховані згідно положень ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору відповідач має заборгованість, яка станом на 02.12.2019 року складає 317 426, 98 грн.

Розрахунок заборгованості зазначений в позові та додано до матеріалів справи.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, Відповідач суду не надав.

Разом з цим, позивач зазначає, що до заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» за Кредитним договором № 3867/2016 від 22.09.2016 року входить понесені банком судові витрати у розмірі 2 000 гривень, проте Позивачем не зазначено які саме судові витрати маються на увазі, і як саме вони відносяться до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» за Кредитним договором № 3867/2016 від 22.09.2016 року у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за понесені банком судових витрат.

З огляду на вищевищекладене та те, що позивач надав всі необхідні документи на підтвердження отримання Відповідачем кредитних коштів та докази наявності у Відповідача заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позов підлягає задоволенню тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 213 033, 32 гривень; заборгованість за відсотками 17 623, 06 гривень; заборгованість за пенею 86 770, 60 гривень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 791, 40 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням, на зазначену суму.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (, м. Львів, вул. Сахарова, 78) заборгованість за кредитним договором у розмірі 317 426 (триста сімнадцять тисяч чотириста двадцять шість) гривень 98 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 213 033, 32 гривень; заборгованість за відсотками 17 623, 06 гривень; заборгованість за пенею 86 770, 60 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 791 (чотири тисячі сімсот дев`яносто одна) гривні 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення підписано та складено 30 листопада 2021 року.

Суддя Чернявська Л.М.