Провадження № 2-др/344/49/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

30 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання - Дементьєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник вказує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволені у повному обсязі, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 03 серпня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 1005. Проте під час постановлення рішення суду судом не вирішено позовну вимогу про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За таких обставин заявник просить суд постановити додаткове рішення суду стосовно визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Від ОСОБА_2 поступила до суду заява про розгляд справи без її участі, вимоги заяви визнає повністю.

На підставі частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2021 року по справі № 344/11468/21, провадження № 2/344/350/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволені у повному обсязі, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 03 серпня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 1005 (а.с. 32-34).

Згідно частини першої-третьої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у позовній заяві заявлено позовну вимогу про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і дана вимога судом при постановленні рішення суду не вирішена.

Стаття 141 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно положень статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 Сімейного кодексу України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2004 року та мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_5 .

За таких обставин, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, яка просить залишити проживати неповнолітніх дітей з батьком, інтереси дітей та їх благополуччя, виходячи з балансу інтересів дітей та її батьків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 11, 12, 15, 133, 259, 263-265, 270, 351, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мелещенко Л.В.