ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/379/21 Справа № 213/1371/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Соловйова Л.Я. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Мазур Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , законний представник позивача - ОСОБА_2 , представник законного представника позивача: ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, заподіяної смертю матері, стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та неустойки

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах малолітньої - ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої смертю матері. Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Mercedes-Benz 315 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та автомобіля КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричіпом Іност, реєстраційний номер НОМЕР_3 . В результаті зазначеної ДТП загинула мати позивача - ОСОБА_5 , яка була пасажиром автомобіля Mercedes-Benz 315 CDI. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Ліміт відповідальності та одного потерпілого за шкоду життю і здоров`ю складає 100000 грн. Строк дії полісу з 29 грудня 2012 року по 28 грудня 2013 року.

19 серпня 2013 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак ПрАТ «СК «Провідна» свої зобов`язання виконало частково, а саме сплатило лише 10448,50 грн витрат на поховання. Зазначав, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні матері ОСОБА_5 . Смерть матері завдала ОСОБА_1 моральної шкоди, що виразилось в душевних стражданнях дитини.

Посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України, з урахуванням поданих уточнень, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь в інтересах ОСОБА_1 :

- страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 6882 грн;

- страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 93118 грн;

- інфляційні втрати за період з 01 грудня 2013 року по 31 липня 2017 року в сумі 104280, 02 грн;

- 3 % річних за період з 18 листопада 2013 року по 09 серпня 2017 року в сумі 11181, 65 грн;

- неустойку від невиплачених страхових виплат за період з 18 листопада 2013 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 124289,87 грн. (том 1 а.с.2-6, 24-28,146-147).

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 червня 2018 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь законного представника малолітньої дитини: ОСОБА_1 - ОСОБА_2 6882 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (том 2 а.с.15-27,33).

В апеляційній скарзі представник законного представника позивача - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог (том 2 а.с.40-46,52-58).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних, неустойки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , інфляційні втрати в розмірі 6159,78 грн, 3 % річних - 528 грн та пеню (неустойку) - 6244, 70 грн.(том 2 а.с.91-95).

Залишаючи без змін рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року в частині відмови у стягненні страхового відшкодування на утриманця - ОСОБА_1 в розмірі 93118 грн, апеляційний суд виходив з недоведеності факту звернення ОСОБА_2 до страховика з відповідною заявою про виплату такого відшкодування. Крім того, докази відмови страхової компанії у виплаті такого відшкодування суду не надано.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року в частині вирішення вимог про стягнення відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого та стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року залишено без змін (том 2 а.с.133-139).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, з урахуванням постанови Верховного Суду від 17 червня 2020 року, виходячи з того, що апеляційним судом переглядається судове рішення лише в частині вирішення вимог про стягнення відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого та стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.18).

30 липня 2013 року ОСОБА_5 загинула внаслідок травм отриманих у ДТП під час зіткнення мікроавтобусу (пасажиром якого вона була) та вантажного автомобіля (том 1 а.с.8,14).

Із витягу з кримінального провадження № 0000826, внесеного 30 липня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України судами встановлено, що 30 липня 2013 року о 00 год 30 хв водій ОСОБА_4 керуючи мікроавтобусом Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по автодорозі Сімферополь-Інкерман-Севастополь, з боку с. Фруктове у напрямку м. Інкерман та знаходячись на 55 км + 50м, не звернув увагу на дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Іност», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок події до лікарні потрапили 7 осіб. На місці події загинула ОСОБА_5 , яка працювала у фізичної особи - ОСОБА_4 на підставі трудових договорів № 4 від 21 червня 2012 року та № 7 від 01 червня 2013 року (том 1 а.с.12,13,103-104).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю встановлено в розмірі 100000 грн, за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.(том 1 а.с.9,100).

28 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до філії ПрАТ «СК «Провідна» із заявою № про виплату страхового відшкодування по факту смерті ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яка відбулася 30 липня 2013 року (том 1 а.с.101-102).

Листами від 23 липня 2015 року та від 14 вересня 2015 року страховою компанією надано роз`яснення, про те, що розмір страхового відшкодування по страховій вимозі склав 10448, 50 грн. (витрати на поховання), які було перераховано заявнику ОСОБА_3 , а моральна шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі, але не більше 5 % ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (том 1 а.с.10,11).

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Провідна» щодо відшкодування моральної шкоди, інфляційних втрат, 3 % річних та неустойки - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог: стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди завданої смертю дружини - 6882 грн, інфляційні втрати в розмірі 6120,75 грн, 3 % річних в розмірі 527,75 грн та пеню (неустойку) - 6255, 85 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 вперше подано заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування 19 серпня 2013 року.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанцій в оскаржуваній частині не відповідає.

Щодо вирішення вимоги про стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

З урахуванням вимог п.1-2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 5090-VI від 05 липня 2012 року до спірних правовідносин в частині виплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника підлягають застосуванню положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1961-IV) в редакції, чинній на час укладення 29 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Провідна» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону № 1961-IV).

За змістом пункту 22.1 статті 22 та статті 23 при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, пов`язану із смертю потерпілого.

Відповідно до пунктів 27.1, 27.2, 27.4 та 27.6 ст.27 Закону № 1961-IV право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У зв`язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття.

У зв`язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України.

За умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації.

Згідно вимог ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; ) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; свідоцтво про смерть потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника та відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Відмовляючи в задоволені позову в частині виплати страхового відшкодування за шкоду пов`язану із смертю потерпілого, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту звернення позивача до страховика з відповідною заявою.

Проте погодитися з таким висновком колегія суддів не може.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 січня 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до ПрАТ «СК «Провідна» заяву № про виплату страхового відшкодування (шкода заподіяна здоров`ю потерпілого) без зазначення в ній відомостей про наявність у потерпілої ОСОБА_5 на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та без долучення до заяви необхідних для відшкодування шкоди на утриманця документів, відповідно до вимог пункту 35.2 статті 35 Закону № 1961-IV.

Також судом було враховано, що при отриманні ОСОБА_3 страхового відшкодування на поховання потерпілої в розмірі 10448,50 грн, вказаний розмір відшкодування ним не оспорювався, а заяви про виплату страхового відшкодування в іншій сумі до відповідача подано не було.

Звертаючись до суду із розглядуваним позовом ОСОБА_2 стверджував, що у серпні 2013 року він звертався до ПрАТ «СК «Провідна» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з втратою ОСОБА_1 годувальника та зазначав, що вказана обставина встановлена рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року по справі № 213/319/16-ц, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення при розгляді даної справи.

Також на підтвердження факту свого звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог ст. 35 Закону № 1961-IV ОСОБА_2 до апеляційної скарги було додано копію заяви № про виплату страхового відшкодування (шкода, пов`язана зі смертю потерпілого) від 19 серпня 2013 року.

Судом апеляційної інстанції витребувано у ПрАТ СК "Провідна" копію страхової справи №, з якої вбачається, що дійсно позивач звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з видатками на поховання загиблого та у зв`язку із смертю годувальника.

Згідно листів ПрАТ «СК «Провідна» № 17-12/11009 від 14 вересня 2015 року та № 17-05/9032 від 23 липня 2015 року страховиком прийнято рішення про відшкодування витрат на поховання в сумі 10448, 50 грн та роз`ясненої порядок відшкодування моральної шкоди.

Відомостей про результати розгляду страховиком заяви ОСОБА_2 від 19 серпня 2013 року про виплату страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника зазначені листи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, донці загиблої 27.07.2013 р. в ДТП ОСОБА_5 , на день її загибелі, було 2 роки 8 місяців, тобто вона є малолітньою, знаходилася на її утриманні та відповідно має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що позивач в своїх інтересах та інтересах дитини звертався до страхової з заявою про виплату відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, додав до заяви свідоцтво про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент настання події знаходилась на утриманні померлої, проте відповідачем не виплачено зазначене відшкодування, колегія суддів дійшла про задоволення позовних вимог в цій частині.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню, колегія суддів враховує, що ліміт відповідальності Страховика за полісом та Законом за шкоду завдану життю або здоров`ю становить 100 000 грн. за відрахуванням 6882 грн. (виплата в порядку ч. 3 ст. 27 Закону №1961-IV), розмір виплат утриманцям одного померлого становить 93118 грн.

Щодо стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені (неустойки).

Страховик зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 ч.1 ст. 988 ЦК України).

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ч. 1 ст. 992 ЦК України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення страховиком грошового зобов`язання, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Основою для розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат є сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню.

Встановивши, що ПрАТ «СК «Провідна» прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування, колегія суддів дійшла висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та неустойки (пені).

Визначаючи період такого прострочення та стягуючи неустойку (пеню), інфляційні втрати і 3% річних, колегія суддів враховуючи уточнену позовну заяву (том 1 а.с.176-147) вважає за необхідне стягнути:

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.12.2013 - 31.07.2.186118578.74218578.74

Таким чином, сума індексу інфляції складає 118578.74грн.

Проте, враховуючи, що позивач просив саме: 104280,02 грн. інфляційних втрат, колегія суддів не може вийти за межі позовних вимог та стягує саме цю суму.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
10000018.11.2013 - 09.08.201713613 %11178.08

Таким чином, загальна сума процентів складає 11178.08 грн.

Визначаючи розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню, колегія суддів враховуючи подану представником відповідача в квітні 2018 року заяву про застосування позовної давності до вимог позивача в цій частині, вважає за необхідне стягнути пеню за період з 09.06.2015 по 09.06.2016 (дата подання позовної заяви), відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Розрахунок суми пені

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
10000009.06.2015 - 27.08.20158030.0000 %0.164 %*13150.68
10000028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*4142.47
10000025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*4219.18
10000030.10.2015 - 17.12.20154922.0000 %0.121 %*5906.85
10000018.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %0.121 %*5063.01
10000029.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*4207.65
10000004.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*5890.71
10000022.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*3633.88
10000027.05.2016 - 09.06.20161418.0000 %0.098 %*1377.05

Таким чином, загальна сума пені складає 47591.48 грн.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , законний представник позивача - ОСОБА_2 , до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування, інфляційних витрат, 3% річних та неустойки та ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , страхового відшкодування в розмірі 93118 грн., інфляційних витрат в розмірі 104280,02 грн., трьох відсотки річних в розмірі 11178.08 грн. та пені (неустойки) в розмірі 47591.48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , законний представник позивача - ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування, інфляційних витрат, 3% річних та неустойки - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , законний представник позивача - ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування, інфляційних витрат, 3% річних та неустойки - задовольнити частково.

Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , страхове відшкодування в розмірі 93 118,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 104 280,02 грн. за період з 01.12.2013 року по 31.07.2017 року, три відсотки річних в розмірі 11 178,08 грн. за період з 08.06.2016 року по 09.08.2017 року та пеню (неустойки) в розмірі 47 591,48 грн. за період з 09.06.2015 року по 09.06.2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: