КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/813/21
Провадження №2/319/307/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2021 року смт. Кам`янка
Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Гляня О.С.,
за участі секретаря судового засідання - Смокової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Тихоліз Сергій Павлович до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди,
27.08.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Тихоліз Сергій Павлович до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, в якій позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 , 1968 року народження, яка діє у своїх інтересах, та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 170 028,00 грн. шкоди, завданої позивачу внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу та втрати годувальника; 34 005,60 грн. моральної шкоди завданої позивачем внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу; 11 459,42 грн. пені за кожен день прострочення виплати страховиком страхового відшкодування станом на 17.08.2021; 6 000 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою позивачем правової допомоги.
В позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_9, приблизно о 06 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Hyunday Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, з боку м. Маріуполя в напрямку м. Запоріжжя, на території Пологівського району Запорізької області зі швидкістю не менше 158 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху поза населеними пунктами. В салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , в якості пасажирів, перебували ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час руху в районі 591 км + 109 вказаної автодороги, водій ОСОБА_3 , діючи зі злочинною недбалістю, змінив напрямок руху вліво, виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя, допустив занос керованого ним транспортного засобу, після чого, автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини у лівий кювет та перекинувся. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Hyunday Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , 1990 року народження, отримала смертельні тілесні ушкодження, від яких померла на місці події, а пасажир ОСОБА_2 , 2015 року народження отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
На момент ДТП у автомобіля «Hyunday Elantra» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 діяв поліс цивільно-правової відповідальності № 195901429 ТДВ «Міжнародна страхова компанія», який передбачає відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої третім особам у результаті дії забезпеченого транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки.
14.01.2021 представником позивача було направлено відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування із усіма необхідними документами.
26.02.2021 відповідачем направлено лист про відмову в страховому відшкодуванні по втраті годувальника, яке аргументоване відсутністю документів, що підтверджують перебування малолітньої ОСОБА_2 на день настання страхового випадку на утриманні ОСОБА_5 . Вказаним листом також утверджено страхову виплату моральної шкоди в сумі 34 005,60 грн., яку на день подачі позову так і не сплачено.
Розпорядженням голови Більмацької РДА Запорізької області № 150 від 08.09.2020 ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки ПФУ № 5 від 12.01.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває на обліку як одержувач пенсії по втраті годувальника на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також надає розрахунок пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, який станом на 17.08.2021 становить 11 549,42 грн.
Окрім того просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 6000 грн.
Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, позивач надіслала заяви про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника, в якій також позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання представника не направив, відзив на позов не подав.
Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9, приблизно о 06 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Hyunday Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, з боку м. Маріуполя в напрямку м. Запоріжжя, на території Пологівського району Запорізької області зі швидкістю не менше 158 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху поза населеними пунктами. В салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , в якості пасажирів, перебували ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час руху в районі 591 км + 109 вказаної автодороги, водій ОСОБА_3 , діючи зі злочинною недбалістю, змінив напрямок руху вліво, виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя, допустив занос керованого ним транспортного засобу, після чого, автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини у лівий кювет та перекинувся. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Hyunday Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , 1990 року народження, отримала смертельні тілесні ушкодження, від яких померла на місці події, а пасажир ОСОБА_2 , 2015 року народження отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 15.09.2021 у справі № 324/162/21 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На момент ДТП у автомобіля «Hyunday Elantra» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 діяв поліс цивільно-правової відповідальності № 195901429 ТДВ «Міжнародна страхова компанія», який передбачає відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої третім особам у результаті дії забезпеченого транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки.

Факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01 липня 2021 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про шлюб, укладений 21.04.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , внаслідок чого прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_9 »; а також копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої зазначена ОСОБА_8 .

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 28.06.2020 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000247 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Щодо розрахунку суми відшкодування відповідачем вказаної позивачем, суд виходить з наступного.

Так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 4723 грн., то загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) на відшкодування моральної шкоди цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку та буде становити 56676 грн, а відповідно з урахуванням п`ятьох осіб, які мають право на таке відшкодування позивачу належить до виплати - 34005,60 грн. (по 11 335,20 грн. ОСОБА_1 - матері, ОСОБА_10 - батьку та ОСОБА_2 - доньці), що і було узгоджено відповідачем ТДВ «Міжнародна страхова компанія» в досудовому порядку врегулювання питання виплати страхового відшкодування згідно листа погодження розміру страхового відшкодування №1217/1 від 26.02.2021 року.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Визначаючи розмір такого відшкодування суд виходить з суми мінімальної заробітної плати, яка на день настання страхового випадку (ІНФОРМАЦІЯ_9) була встановлена на рівні 4 723 грн. Отже розмір відшкодування шкоди, який підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивача становить 170 028 грн. (із розрахунку 4723 грн. х 36).

Щодо стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Положеннями ст. 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

При цьому пунктом 36.5 статті 36 Закону України № 1961 - IV визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі (МТСБУ), яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.04.2018 року по справі № 910/10156/17, провадження 12-14гс18, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Таким чином, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Виходячи з викладеного, за договором страхування на користь потерпілої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, тому на правовідносини сторін у вказаній справі поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Встановлено, що відповідачем ТОВ «Міжнародна страхова компанія» 26.02.2021 року позивачам вирішено виплатити відповідно до п. п. 36.2, 36.3 ст. 36 Закону № 1961-IV та ст. 1188 ЦК України розмір страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою сумі 34 005,60 грн. Із позовом до суду позивачі звернулись 17.08.2021 року.

У вказаний період облікові ставки НБУ були на рівні:

6,0% річних з 22.01.2021, 6,5% річних - з 05.03.2021, 7,5% річних з 16.04.2021, 8% річних з 23.07.2021.

З огляду на вищевказані облікові ставки НБУ пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 34 005,60 грн. за період з 20.03.2019 року до 01.10.2020 року (розрахована за формулою: С - сума заборгованості за період x 2 Подвійна облікова ставка НБУ на день прострочення x Д - кількість днів прострочення) становить 11 459,42 грн.

З урахуванням того, що відповідачем у встановлені законом строки, на користь позивачів безпідставно не сплачено страхове відшкодування в розмірі 34 005,60 грн. та безпідставно застосовано вимоги п. 36.3 ст. 36 Закону 1961 - IV щодо поділу шкоди, суд в межах заявлених позовних вимог, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, вважає, наявними правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів пені у розмірі 11 459,42 грн. за період з 26.02.2021 року по 17.08.2021.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 05.01.2021 р., розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу, квитанцією від 17.08.2021 року на суму 6000 грн., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли.

Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 2 154,93 (170 028,00+34 005,60+11 459,42=215 493,02/100=2 154,93) грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Тихоліз Сергій Павлович до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 , 1968 року народження, яка діє у своїх інтересах, та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 170 028,00 грн. шкоди, завданої позивачу внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу та втрати годувальника, 34 005,60 грн. моральної шкоди завданої позивачем внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу; 11 459,42 грн. пені за кожен день прострочення виплати страховиком страхового відшкодування станом на 17.08.2021; 6 000 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою позивачем правової допомоги, а всього 221 493,02 (двісті двадцять одні тисячу чотириста дев`яносто три гривні 02 копійки).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь держави судовий в сумі 2 154,93 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: О.С.Глянь