Справа № 461/127/21
Провадження № 4-с/461/6/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

стягувача ОСОБА_1

представника зацікавленої особи Залізничного ВДВС м.Львів ЗМУМЮ м.Львів Панчишина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Львів) в частині не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 ; Визнати неправомірними дії Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Львів) в частині відмови у скасуванні постанови про стягнення виконавчого збору від 28.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 46 646,15 грн.; Зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Львів) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 46 646,15 грн.

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що 30.04.2020 р. ухвалою Галицького районного суду м. Львова по справі №1304/7657/12 було постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2012 р. по справі №1304/7657/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра Банк» (правонаступник ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитним договором в сумі 463 242,54 гривень та судовий збір в розмірі 3 219 гривень. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

06.10.2020р. ОСОБА_2 звернулась у Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові із Заявою про зняття обтяжень та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, на тій підставі, що ухвалою суду виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. 21.12.2020р. заявниця отримала відповідь від Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові від 21.10.2020р. №18.2-13/40985/В-2, якою відмовлено в задоволенні заяви від 06.10.2020р. Підставою відмови слугувало завершення виконавчого провадження - 20.12.2016 р., тобто до надходження у відділ ухвали Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2020р.

Заявник зазначає, що наявність арешту грубо порушує її права та інтереси, перешкоджає вільно користуватись та розпоряджатись майном, що належить їй на праві приватної власності, створює умови, які унеможливлюють вчинення будь-яких цивільно-правових угод щодо нерухомого майна, звужує законні права заявниці, крім того наявність арешту є незаконним, оскільки виконавчий лист було визнано судом таким, що не підлягає виконанню, що в свою чергу тягне за собою скасування всіх інших заходів примусового виконання рішення.

Оскільки Залізничним відділом ДВС було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 у заявниці виникла підстава для звернення до суду із цією скаргою для захисту своїх законних прав та інтересів.

Заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, скаргу підтримують та просять суд таку задоволити.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав. Просив суд таку задоволити.

Представник зацікавленої особи Залізничного ВДВС м.Львів ЗМУМЮ м.Львів Панчишин В.Р. у судовому засіданні вимоги скарги заперечив. Зазначив, що виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа здійснювалася відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», тому не має правових підстав для задоволення скарги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд встановив, що 21.11.2012 р. Галицьким районним судом м. Львова було винесено рішення по цивільній справі №1304/7657/12 за позовом ПАТ КБ «Надра Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Надра Банк» заборгованість в сумі: 463 242,54 грн., також 3 219 грн. судового збору, а всього до стягнення 466 461,54 грн.

На підставі вказаного рішення 14.10.2014 р. Галицьким районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №1304/7657/12.

12.04.2016 р. на виконання згаданого виконавчого листа державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Кушиком Й.-Д.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50801234 про примусове виконання виконавчого листа №1304/7657/12, виданого 14.10.2014 р. Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором в сумі 466 461,54 грн.

20.12.2016 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). В цій же постанові зазначено, що із боржника стягнено заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра Банк» в розмірі - 2012,67 грн., виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дії - 2012,67 грн.

Державним виконавцем було стягнуто виконавчий збір в порядку та на підставі ч.2 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови) згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, тобто в даному випадку - 2012,67 грн.

Проте, 28.03.2017р. державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою постановлено стягнути з боржника: ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 46 646,15 грн.

03.10.2019 р. ухвалою Галицького районного суду м. Львова по справі №1304/7657/12 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчих листів, виданих Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра Банк» заборгованості за кредитним договором на правонаступника - ОСОБА_1

30.04.2020 р. ухвалою Галицького районного суду м. Львова по справі №1304/7657/12 було постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2012 р. по справі №1304/7657/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра Банк» (правонаступник ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитним договором в сумі 463 242,54 гривень та судовий збір в розмірі 3 219 гривень. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

06.10.2020 р. ОСОБА_2 звернулась у Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові із заявою про зняття обтяжень та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, на тій підставі, що ухвалою суду виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню.

21.12.2020 р. заявниця отримала відповідь від Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові від 21.10.2020р. №18.2-13/40985/В-2, якою відмовлено в задоволенні заяви від 06.10.2020 р. Згідно якої, виконавче провадження №50801234 завершене 20.12.2016 р., тобто до надходження у відділ ухвали Галицького районного суду м.Львова від 30.04.2020 р. у справі №1304/7657/12, що свідчить про відсутність правових підстав у державного виконавця застосувати вимоги ч.1 ст.40 Закону щодо зняття арешту з майна.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Цією статтею передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, також зазначенні вийнятки, при наявності яких передбачені цією статтею положення не застосовуються. Серед яких зокрема є: «нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження», проте як вбачається із постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.12.2016 р. із боржника стягнено виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дії в розмірі 2012,67 грн.

Крім цього, виконавчий документ визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, то дане виконавче провадження відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає закінченню. Це в свою чергу тягне за собою застосування приписів ч. 1 ст. 40 Закону, зокрема зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення.

Також відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Як встановлено у судовому засіданні, боржник ОСОБА_2 поза межами виконавчого провадження у повному обсязі здійснила погашення заборгованості згідно виконавчого листа, що підтверджується укладеною із стягувачем мировою угодою. Тобто, боржник повністю погасив заборгованість перед стягувачем, в останнього більше немає жодних майнових, фінансових чи будь яких інших претензій до боржника з приводу виконавчого листа №1304/7657/12 виданого 14.10.2014 р. Галицьким районним судом м. Львова, із боржника було стягнуто виконавчий збір, та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 10 відсотків суми, що фактично була стягнута Залізничним відділом ДВС, судом було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ, однак незважаючи на ці обставини майно боржника і досі перебуває під арештом, та наявна незаконна постанова про стягнення виконавчого збору, що порушує законні права та інтереси заявниці.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 18 Постанови №6 від 7 лютого 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Так суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно із ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (поновити порушене право заявника).

У відповідності до ст.321ЦК України право власності на майно є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З цього слідує, що арешт на майно, який накладений відділом державної виконавчої служби, порушує права ОСОБА_2 і позбавляє її можливості реалізувати свої права. При цьому, підставою для зняття арешту, у відповідності до діючого законодавства, може бути тільки рішення суду. Крім цього, суд приймає до уваги доводи заявника про те, що визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відтак, наявність факту стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є незаконним.

Таким чином, встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 89, 258-260, 387, 447-451 ЦПК України, ст..321 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії державного виконавця, - задоволити.

Визнати неправомірними дії Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Львів) в частині не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 .

Визнати неправомірними дії Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Львів) в частині відмови у скасуванні постанови про стягнення виконавчого збору від 28.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 46 646,15 грн.

Зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Львів) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 46 646,15 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 28.01.2021

Суддя В.Ф. Романюк