У Х В А Л А

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 203/1724/20

провадження № 61-17300ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кізими Ю. М. у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кізима Ю. М. (далі - державний виконавець), в якій просив визнати неправомірним та скасувати акт про примусове вселення стягувача ОСОБА_2 до житлового будинку АДРЕСА_1 , складений 26 листопада 2019 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру, винесену 29 листопада 2019 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 60284227, винесену 29 листопада 2019 року; зобов`язати державного виконавця Кізима Ю. М. перевірити самостійне виконання боржником ОСОБА_1 судового рішення про вселення ОСОБА_2 до житлового будинку АДРЕСА_1 та скласти про це відповідний акт.

Скарга обгрунтована тим, що 11 жовтня 2019 року державний виконавець Кізима Ю. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60284227 на підставі виконавчого листа, виданого Сколівським районним судом Львівської області 27 вересня 2019 року, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення стягувача ОСОБА_2 .

Цією постановою боржника зобов`язано виконати рішення суду добровільно, протягом десяти днів.

Разом з цим, до відкриття виконавчого провадження, а саме 26 вересня 2019 року у Сколівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Сколівський ВДВС ) Кавчук Б. М. подав заяву про добровільне виконання судового рішення. Незважаючи на це, державний виконавець Кізима Ю. М. 26 листопада 2019 року прибула на місце виконання судового рішення, де склала акт про примусове вселення стягувача у житловий будинок, одночасно нею винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру. Копії зазначених постанов та акта заявник отримав 05 грудня 2019 року, ознайомившись з якими зрозумів про примусове виконання, хоча був переконаний, що державний виконавець прибула на місце 29 листопада 2019 року для перевірки факту виконання ним судового рішення добровільно.

Стверджує про порушенні державним виконавцем Кізимою Ю. М. положення частин першої та другої статті 18, частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 67 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 6, 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, під час виконання судового рішення у спосіб вселення стягувача до житлового будинку, та складенння акта про вселення стягувача і, як наслідок, винесення оскаржуваних постанов.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Кізими Ю. М. у виконавчому провадженні № 60284227 від 11 жовтня 2019 року задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано акт про примусове вселення стягувача ОСОБА_2 до житлового будинку АДРЕСА_1 , складений 26 листопада 2019 року державним виконавцем Кізимою Ю. М. у виконавчому провадженні від 11 жовтня 2019 року № 60284227.

Скасовано постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру, винесену 29 листопада 2019 року державним виконавцем Кізимою Ю. М. у виконавчому провадженні від 11 жовтня 2019 року № 60284227.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 60284227, винесену 29 листопада 2019 року державним виконавцем Кізимою Ю. М. у виконавчому провадженні від 11 жовтня 2019 року № 60284227.

Зобов`язано державного виконавця Кізиму Ю. М. перевірити самостійне виконання боржником ОСОБА_1 судового рішення про вселення ОСОБА_2 до житлового будинку АДРЕСА_1 та скласти про це відповідний акт.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу Сколівського ВДВС задоволено частково.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 22 січня 2020 року в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру, винесену 29 листопада 2019 року державним виконавцем Кізимою Ю. М. у виконавчому провадженні від 11 жовтня 2019 року № 60284227, скасовано.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Кізими Ю. М. в частині оскарження постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру закрито.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про допущенні порушення при складанні акта, оскільки акт від 26 листопада 2019 року, складений без участі працівників поліції, не зазначено кількість його примірників та кому ці примірники надані, не вручено боржнику копію акта про примусове вселення стягувача до житлового будинку у день його складання та не роз`яснено право щодо можливості його оскарження.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив поштовим зв`язком до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

У листопаді 2020 року Сколівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) поштовим зв`язком направило до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 22 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставами для касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України ОСОБА_1 зазначає: суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми права, а саме частину дев`яту статті 27, частину другу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»; порушив норми процесуального права, а саме: частину другу статті 381 ЦПК України; не застосував висновки у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 456/2327/15, від 18 квітня 2018 року у справі № 761/11524/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 921/16-14-г, від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11, від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17.

Підставами для касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України Сколівський ВДВС зазначає: суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми права, а саме статті 1, 5, 6, 11, 13, 18, 19, 26, 28, 39, 63, 66, 67, 74 Закону України «Про виконавче провадження»; не застосував висновки у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами.

Витребувати із Сколівського районного суду Львівської області матеріали справи № 453/1527/19 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у виконавчому провадженні.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 01 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко