Справа № 577/4565/21
Провадження № 2/577/1374/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради, Виконавчого комітету Конотопської міської ради про стягнення суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить, на підставі ст.625 ЦК України, стягнути з Виконавчого комітету Конотопської міської ради 37626,78 грн., що складається з інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди, а також 908 грн. сплаченого судового збору.

На обґрунтування вимог у позові вказано, що за рішенням апеляційного суду Сумської області від 03.12.2014 року з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 було стягнуто 43216 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди. Зазначене рішення набрало законної сили, але до цього часу не виконане. За час, що минув з дня набрання рішенням суду законної сили інфляційні процеси в економіці значно знецінили належні ОСОБА_1 суми відшкодування, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.

Представник відповідача - тимчасово виконуючий обов`язки міського голови Павлов Ю.І. подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Надані заперечення зводяться до наступного.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 03.12.2014 року не виконується у зв`язку з відсутністю у Конотопської міської ради рахунків. Норми ст. 625 ЦК України регулюють зобов`язальні правовідносини, що існували між сторонами до ухвалення судового рішення, якими лише підтверджується наявність чи відсутність правовідносин і вноситься у них ясність та визначеність. Наголошено, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на яку не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю, а тому нарахування процентів на суму шкоди є подвійною мірою відповідальності. Крім того, звернуто увагу на те, що оскільки в рішенні суду та виконавчому листі боржником вказана Конотопська міська рада, то стягнення органом Державної казначейської служби з Виконавчого комітету Конотопської міської ради буде прямо суперечити вимогам ст.19 Конституції України. У свою чергу, Конотопська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який здійснює керівництво територіальною громадою м.Конотоп та через особливий статус не може виступати платником інфляційних витрат та судового збору. Конотопська міська рада не має власних рахунків у фінансових, банківських установах, з яких у встановленому законодавством порядку можливо було б здійснювати грошові виплати. А тому пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (а.с.42-46, 48-49).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зауважила на тому, що вказаний відзив підписаний не уповноваженою на те особою, тому як у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в графі «відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо» взагалі не зазначені будь-які особи. Також вказала, що під час вирішення первісного спору Виконавчий комітет Конотопської міської ради був одним із відповідачів, а тому повинен нести відповідальність (53-54).

Суд, дослідивши представлені докази, дійшов такого висновку.

Приписами статей 12, 13 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Із представлених письмових доказів видно, що за рішенням апеляційного суду Сумської області від 03.12.2014 року з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 було стягнуто 43216 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної (а.с.8-18).

Отже, за цим судовим вердиктом обов`язок по відшкодуванню завданої шкоди покладений саме на Конотопську міську раду.

Відповідно до статті 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.

У статті 1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) терміни, що використовуються в цьому Законі мають таке значення, зокрема:

- районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст;

- виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 10 Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

У частинах 1, 2 статті 11 Закону визначено, що виконавчим органам міської ради є їх виконавчий комітет, відділи, управління та інші створювані радою виконавчі органи. Виконавчі органи міської ради є підконтрольними і підзвітними відповідній раді, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Також законодавець розмежував повноваження міських рад (ст.ст. 25, 26 Закону) та їх виконавчих органів (ст.ст.27-40).

Аналіз наведених норм надає підстави для висновку, що міська рада та її виконавчий комітет є різними органами, а відтак саме визначений у судовому рішенні відповідач - Конотопська міська рада, який до теперішнього часу не виконав покладені на нього обов`язки по відшкодуванню шкоди, є належним відповідачем і за порушення грошового зобов`язання, як то визначено у статті 625 УК України згідно якої саме боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити внаслідок його пред`явлення до неналежного відповідача.

Керуючись: ст.ст. 15, 16, 625 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 про стягнення з Виконавчого комітету Конотопської міської ради інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кравченко В. О.