Ухвала

02 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 334/7534/17

провадження № 61-36ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Шумського Ігоря Васильовича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання боргових розписок недійсними,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Шумського І. В. звернулись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у вказаній цивільній справі.

Разом із касаційною скаргою від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому заявники просять суд звільнити їх від сплати судового збору з підстав, визначених частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на скрутний майновий стан.

На підтвердження наведених обставин заявниками до клопотання долучено: відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 від 24 грудня 2020 року № 85962 за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 від 24 грудня 2020 року № 85961 за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року; довідку за місцем роботи про доходи для декларації ОСОБА_1 № 520 від 24 грудня 2020 року за 2019 рік та довідку за місцем роботи про доходи для декларації ОСОБА_1 № 524 від 28 грудня 2020 року за 2020 рік.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи з вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, тавраховуючи те, що розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 та зважаючи на відсутність доходів ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Разом із цим, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

В порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі чітко та належним чином не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявники оскаржують рішення суду першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої

статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути чітко зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Шумського Ігоря Васильовича про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Шумського Ігоря Васильовича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати заявникам для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко