Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3612/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла теща позивача ОСОБА_2 , яка залишила заповіт на користь позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка, площею 0,58 га, розташована на території Неветленфолівської (Дяківської) сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За прийняттям спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцю. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору завідуюча Виноградівською державною нотаріальною конторою Боричок К.В. належним чином своєчасно повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з`явилася.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в позовній заяві.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла теща позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.05.2006 року

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно - земельна ділянка, площею 0,58 га, розташована на території Неветленфолівсько (Дяківської) сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва призначенням, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власнсоті на землю серії ШШ-ЗК № 035076 від 16.11.1999 року.

Заповітом, посвідченим секретарем виконкому Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 16.02.2006 року за реєстровим номером 18, спадкодавець ОСОБА_2 вказану земльну ділянку заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований, що стверджується відміткою на тексті заповіту від 29.11.2006 року.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Крім позивача спадкоємців за законом немає.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач прийняв спадщину оскільки з на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, а також одноособово звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач звернулася до державного нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, однак згідно листа державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. за № 2018/01-16 від 15.12.2020 року позивачу було відмовлено в оформленні спадщини по тій причині, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцю.

Разом з цим оригінал державного акту на право власності на землю у позивача відсутній.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,58 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Неветленфолівської (Дяківської) сільської ради в урочищі «Квак тог», у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко