Справа № 159/3453/21
Провадження № 2/159/920/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 18.06.2017 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 у позику кошти на загальну суму 12000 доларів США та зобов`язувалася їх повернути протягом місяця. Факт отримання від позивача у позику коштів позичальник підтвердив шляхом складення відповідної розписки від 19.06.2017 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу до дати, зазначеної у борговій розписці, відповідач боргу не повернула і прострочила виконання боргового зобов`язання.

Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики,

підтверджується борговою розпискою від 19.06.2017 року, написаною відповідачем

власноруч. Позивач вказує, що відповідачем протягом останніх років повернуто 6000 доларів США. Крім цього, позивач вказує, що вона зверталася до відповідача з вимогою повернення грошей, однак безрезультатно. Даний факт підтверджується вимогою про повернення коштів від 07.05.2021 року. Також на телефонні дзвінки відповідач не відповідає, ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання.

Покликаючись на викладені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.07.2017 року в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США та судові витрати по справі в сумі 1622 (одна тисяча шістсот двадцять дві) гривні 42 копійки.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подала відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що вона позовні вимоги визнає частково. Зокрема, відповідач вказує, що нею було взято у позику 12000,00 доларів США. Відповідач вказує, що суму боргу нею частково було погашено та передано позивачу. Також, відповідач зазначає, що, в силу домовленостей сторін, строк позики було продовжено до 19.06.2022 року. Так, у виданій розписці міститься вказівка про те, що за згодою сторін даний договір продовжено до 19.06.2022 року. В силу цієї домовленості звернення позивача з позовом є передчасним, оскільки строк, починаючи з якого позивач могла вимагати повернення позики, ще не настав.

Враховуючи викладене, відповідач просить в разі задоволення позовних вимог допустити розстрочення виконання судового рішення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов безпідставний та до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, як вбачається з письмової розписки, ОСОБА_2 18.06.2017 року взяла в ОСОБА_1 в борг 12000,00 доларів США та зобов`язується повернути борг по вимозі на протязі місяця. По домовленості сторін дана розписка має строк дії до червня 2020 року. Крім цього, з вказаної розписки встановлено, що, за згодою сторін, даний договір продовжено до 19.06.2022 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Подана позивачем розписка містить запис відповідно до якого за згодою сторін договір позики продовжено до 19.06.2022 року.

Таким чином, досліджуючи боргову розписку встановлено, що строк для пред`явлення вимоги не настав.

Як визнається позивачем та відповідачем, остання частково повертала суму позики частинами. Однак, в розписці не передбачено повернення суми позики частинами, а тому підстав для дострокового повернення частини позики позивач не має.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження права вимагати дострокового повернення суми позики, а тому ці вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позову залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК