УХВАЛА

Справа № 564/433/20

28 січня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П. В.

з участю секретаря Рубельського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача адвокат Павлюк І.А. звернулась до суду з заявою про ухвалення додатковго рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обгрунтування заяви зазначає що у відзиві на позовну заяву ставилася вимога про стягнення з позивача витрат пов' язаних з наданням професійної допомоги, однак така вимога не була вирішена. У зв`язку з чим представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правчину допомогу.

Представник заявника адвокат Павлюк І.А. в судове засілдання не з`явилася скерувала до суду клопотання в якому, просить провести розгляд заяви у її відсутності та відсутності відповідача. Заяву підтримують в повному обсязі.

Представник позивач адвокат Остапенко В.С. в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання в якому просить відмовити в задоволенні заяви.

Відповідно до ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Костопілсьького районного суду від 17.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково та виділено ОСОБА_2 із спільного майна подружжя майна на суму 27300 грн., а ОСОБА_1 на суму 27200 грн..

06 січня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду заяву про ухвалення додатковго рішення, посилаючись на те, що у відзиві на позовну заяву ставилась вимога про стягнення з позивача витрат повязаних з наданням професійної правничої допомоги. Дана вимога не була вирішена, тому просить суд ухвали додаткове рішення.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

На підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом Павлюк І.А., разом з відзивом, надано копію договору про надання правової допомоги від 16.03.2020 року, укладеного між адвокатом Павлюк І.А. та Ткачуком Д.А., згідно якого, розмір гонорару становить 2500 грн. та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести ОСОБА_1 становить 2500 грн.; копію меморіального ордеру від 19.03.2020 року; копію ордеру на надання правничої домоги від 20.03.2020 року .

Проте представник відповідача та відповідач не надали суду розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги)

Інформація, яка міститься в договорі правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача адвокат Павлюк І.А. при розгляді даної справи, провадження в якій здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, до виходу суду в нарадчу кімнату не зробила відповідну заяву про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, а тому має намір надати такі докази після ухвалення рішення для їх стягнення з позивача на користь відповідача, відповідно у резолютивній частині рішення відсутня вказівка про призначення судового засідання для вирішення такого питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення.

Суд рахує, що вимога представника відповідача у відзиві на позов про стягнення судових витрат на правничу допомогу, не є тотожним заяві, яку відповідно до вимог ЦПК України має зробити сторона в судовому засіданні до закінчення судових дебатів (до виходу суду в нарадчу кімнату в справах спрощеного позовного провадження) щодо наявності наміру подати докази понесення судових витрат після ухвалення рішення суду.

За таких суд приходить до висновку, що підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в суді відсутні.

Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення про у цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує,апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяП. В. Олійник