Справа № 646/5419/20
№ провадження 2/646/516/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2021року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Теслікової І.І.,
за участю секретаря Бєлівцової О.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу 1325 доларів США та 3% річних з розрахунку на дату ухвалення рішення, яка на дату подання позову становить 7 доларів 50 центів США. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ним та відповідачем 29.05.2020 року укладено договір позики, що підтверджується розпискою, за якою відповідач отримав грошові кошти у розмірі 525 (п`ятсот двадцять п`ять) доларів США з зобов`язанням повернути кошти найближчим часом та 05.06.2020 року укладено договір позики, що підтверджується розпискою, за якою відповідач отримав грошові кошти у розмірі 800 (вісімсот) доларів США з зобов`язанням повернути кошти найближчим часом. Відповідач не виконав зобов`язання. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1325 доларів США, 3 відсотки річних, що на день подання позову складає- 7 доларів США 50 центів, судові витрати у розмірі 840, 80 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, правом подати відзив не скористався.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 29.05.2020 року, Позивач надав Відповідачу грошові кошти у борг під розписку - 525 доларів США та 05.06.2020 року, Позивач надав Відповідачу грошові кошти у борг під розписку - 800 доларів США. Надана розписка не містить кінцевої дати повернення боргу.
Згідно поштової накладної від 24.07.2020 року ОСОБА_1 було направлено вимогу про сплату боргу від 24.07.2020 року та згідно зворотного поштового повідомлення вимога повернулась не вручена адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання вказаного листа.
Добровільно заборгованість за договором позики відповідач не повертає позивачу, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, відсотків.
Згідно з наданими позивачем розрахунками, заборгованість за договором позики становить: суму неповернутої позики в розмірі 1325 доларів США. та три проценти річних від неповернутої суми з 08.07.2020 по 14.09.2020 в розмірі 7 доларів 50 центів США, які і просить стягнути в його користь з відповідача.
Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо договірного зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики, який регулюється загальними положеннями про зобов`язання Глави 47 Книги п`ятої Зобов`язальне право та відповідними нормами параграфу 1 Позика Глави 71 ЦК України.
Так, відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Згідно з вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст.1046 ЦК України
Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.
Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч. 1 ст. 1049 ЦК України.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
З досліджених оригіналів боргових розписок вбачається, що відповідач 29.05.2020 року ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 525 доларів США., та 05.06.2020 року ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 800 доларів США, які зобов`язався повернути найближчим часом.
Загалом, зі змісту вказаної боргової розписки видно наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики, встановлений факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також зазначено про зобов`язання позичальника повернути борг у визначений строк.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.
Відтак, суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір позики, що підтверджено розписками, які в свою чергу як документ підтверджують укладення самого договору, його умови та засвідчують отримання вказаної грошової суми. При цьому, розписка містить зобов`язання про повернення боргу позичальником.
Відтак, враховуючи те, що відповідач не виконав зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики в сумі 1325 доларів США, тому вимога позивача в цій частині підлягає до задоволення.
Що стосується позовної вимоги про стягнення 3 відсотків річних, то суд виходить з наступного.
Згідно позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку ст. 625 ЦПК України, 3 відсотки річних в розмірі 7, 50 доларів США, які позивач обраховує по формулі 1350 доларів США х 69 днів х3/100/365 днів.
Відповідно до наданого суду розрахунку, першим днем нарахування 3 відсотків річних за боргом зазначено 08.07.2020 року. В той же час суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком.
Так, згідно поштової накладної від 24.07.2020 року ОСОБА_1 було направлено вимогу про сплату боргу від 24.07.2020 року та згідно зворотного поштового повідомлення вимога повернулась не вручена адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання вказаного листа.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відомостей про добровільне повернення боргу протягом 30 днів, починаючи з 24.07.2020 року матеріали справи не містять.
За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.
Таким чином, починаючи з 24.08.2020 року відповідач повинен сплатити позивачу суму боргу за розписками з виплатою 3 відсотків річних.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач безпідставно визначає перший день нарахування 3 відсотків річних 08.07.2020 року.
Надана суду роздруківка переписки осіб у месенджері Viber не є вимогою про повернення боргу в розумінні ст. 1049 ЦК України.
Отже, щодо нарахування 3% річних суд виходить з такого розрахунку: кількість днів користування коштами з 24.08.2020 року по 14.09.2020 становить 21 день . Загальна сума 3% річних за вказаний період становить 17, 20 доларів США (1325 доларів США. х 21день х3:100/365=2,29 доларів США., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
В частині нарахування 3% річних на дату ухвалення рішення, суд відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю позовної вимоги.
На підставі вищевикладеного, позовна вимога позивача в цій частині підлягає до задоволення частково.
Відтак, з урахування викладеного вище, позов підлягає до задоволення частково і на користь позивача необхідно стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (розписки) від 29.05.2020 року та 05.06.2020 року у загальному в розмірі 1325 доларів США. та три відсотки річних в сумі 2,29 доларів США.
У відповідності зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий у розмірі 840,80 пропорційно задоволених позовних вимог. Слід зазначити, що судовий збір у розмірі 840 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі у зв`язку із задоволенням позову на 99, 60%.
Керуючись ст. 526, 530, 610, 611, 625, 628, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 суму боргу за договором позики у загальному розмірі - 1325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) доларів США, що складається з: основний борг - 1325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) доларів США, 3% річних - 2,29 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення складено 29.01.2021 року.

Суддя І.І. Теслікова