Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2021 Справа №607/8866/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гриба О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Укрмедіка» про визнання припиненим трудового договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ПП «Укрмедіка» про визнання припиненим трудового договору від 05.09.2012 в порядку ст. 38 КЗпП на підставі заяви про звільнення від 13.12.2019. В подальшому, позивач уточнила позовні вимоги та просить визнати припиненим 27.12.2019 трудовий договір від 05.09.2012, укладений між ПП «Укрмедіка» та ОСОБА_2 в порядку ст. 38 КЗпП на підставі заяви про звільнення від 13.12.2019.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її було прийнято на посаду головного бухгалтера на ПП «Укрмедіка». Позивач звернулася до керівника ПП «Укрмедіка» із заявою про звільнення та вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, однак, відповідач в добровільному порядку відмовляється видати наказ про звільнення ОСОБА_2 та зробити запис в трудовій книжці про припинення трудових відносин, чим ухиляється від вирішення спору.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати припиненим 27.12.2019 трудовий договір від 05.09.2012, укладений між ПП «Укрмедіка» та ОСОБА_2 в порядку ст. 38 КЗпП на підставі заяви про звільнення від 13.12.2019.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що ПП «Укрмедіка», вякому від 05.09.2012 на посаді головного бухгалтера працювала позивач, починаючи з 04.02.2010 і до червня місяця 2017 року орендувало приміщення у Комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання», в якому зробивши капітальний ремонт організувало та забезпечувало роботу аптеки. 02 червня 2017 року працівники Комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільського районного територіального медичного об`єднання» за відсутності та без відома представників ПП «Укрмедіка», самовільно заблокували доступ до приміщення, котре знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у якому ПП «Укрмедіка» провело ремонт та забезпечувало роботу аптеки. Дверні замки до приміщення ПП «Укрмедіка» були розбиті та замінені на інші, при цьому, усі речі службового характеру: комп`ютери оргтехніка, меблі; медичного характеру: препарати, медикаменти, медичне обладнання; а також приватного вжитку: одяг, піч для обігріву, сувеніри, нагороди та інші речі, були викрадені. З цього приводу, ПП «Укрмедіка» звернулось до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області із заявою про кримінальне правопорушення крадіжки, котре було вчинено працівниками Комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільського районного територіального медичного об`єднання».

За фактом крадіжки, на підставі заяви ПП «Укрмедіка» органом досудового розслідування було відкрито кримінальне провадження № 0000050. Враховуючи ситуацію, яка склалась на ПП «Укрмедіка», що спричинила скорочення штату працівників, керівником підприємства було скорочено штат працівників, у тому числі скорочено посаду головного бухгалтера. У відповідності до наказу директора ПП «Укрмедіка» ОСОБА_3 за № 3 від 23 жовтня 2017 року на підприємстві було ліквідовано посаду головного бухгалтера та звільнено ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера. А тому, враховуючи те, що визнати припиненим трудовий договір є неможливо, оскільки такий був уже припиненим 23.10.2017, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач та її представник зміст позовних вимог підтримали, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просять його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав наведених у відзиві на позов та просив відмовити в його задоволенні.

Позивачем не подано відповіді на відзив.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Згідно наказу № 17 приватного підприємства «Укрмедіка» від 05 вересня 2012 року, ОСОБА_2 прийнято на посаду головного бухгалтера з 05 вересня 2012 року з посадовим окладом згідно із штатним розписом.

Відповідно до запису трудової книжки серії НОМЕР_1 , 05 вересня 2012 року ОСОБА_2 прийнята на посаду головного бухгалтера на приватне підприємство «Укрмедіка».

Крім цього, факт укладення трудового договору підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданими Пенсійним фондом України за формою ОК-5 на ім`я ОСОБА_2 від 03 лютого 2021 року.

Відповідно до описів цінного листа від 01 лютого 2019 року та 13 грудня 2019 року ОСОБА_2 зверталася із заявою про звільнення та вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі до керівника приватного підприємства Укрмедіка Новаківського О. М., однак відповіді не отримала.

Згідно відповіді Управління Держпраці у Тернопільській області від 17 січня 2020 року за № 175/01-05-4.3./20 розглянуто звернення від 20 грудня 2019 року з приводу порушення трудових прав ОСОБА_2 посадовими особами приватного підприємства «Укрмедіка». Управлінням Держпраці у Тернопільській області неодноразово було проведено інспекційне відвідування ПП Укрмедіка, проте посадових осіб вищевказаного підприємства за адресою здійснення господарської діяльності, а саме: АДРЕСА_1 не вдалося виявити. Згідно усних пояснень, наданих працівниками Тернопільської центральної районної лікарні ,ПП Укрмедіка орендувало приміщення у районного закладу охорони здоров`я та використовувало його під аптеку, проте упродовж кількох років приміщення пустує і доступ до нього закритий. Про відсутність об`єкта відвідування та його посадових осіб за місцем здійснення господарської діяльності свідчить також й те,що при вході до приміщення аптеки відсутня вивіска, а за зачиненими скляними вхідними дверима немає жодного обладнання та товару. Інспекторами праці не виявлено об`єкта відвідування та його посадових осіб за адресою зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_2 . Крім цього, інспекторами праці не вдалось зв`язатися з посадовими особами ПП Укрмедіка за допомогою засобів телефонного зв`язку. Стаціонарний робочий номер телефону об`єкта відвідування,зазначений в Інтернет-мережі, тимчасово відключений. Один з номерів телефону мобільного оператору Vodafone (UMC) не є дійсний, а за неодноразово набраним номером телефону мобільного оператора Київстар ніхто не відповідає. У зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування та його посадових осіб за місцем знаходження, складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Згідно трудового договору та наказу № 1 від 18 лютого 2020 року, ОСОБА_2 працює на посаді бухгалтера по сумісництву у ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ПП Укрмедіка не перебуває в процесі припинення.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що встановлення факту припинення трудових відносин необхідно їй для подальшого її працевлаштування за новим місцем роботи.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, станом на 03.02.2021, ОСОБА_2 було подано відомості страхувальником ПП «Укрмедіка» до травня 2017 року.

Відповідно до статей 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом не взято до уваги поданий відповідачем наказ № 3 від 23 жовтня 2017 року, яким ліквідовано на приватному підприємстві «Укрмедіка» посаду головного бухгалтера та звільнено ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера, оскільки вказаний наказ є належним чином не посвідчений, відсутня печатка відповідача, також відповідачем не подано докази про наступне вивільнення працівників і їх попереджено не пізніше ніж за два місяці, та згідно відповіді Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 28.07.2021 не зареєстровано інформації від ПП «Укрмедіка» про наступне вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці з 2017 року.

Судом установлено, що приватне підприємство «Укрмедіка» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті першому частини 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно з частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).

З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав в обраний ним спосіб.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Отже, враховуючи написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, направлення цієї заяви підприємству, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади головного бухгалтера.

Відповідно до трудового законодавства України будь-який працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку припинення трудового договору та розірвання трудового договору з ініціативи позивача, та вважає, що позов підлягає до задоволення, та визнання припиненим 27.12.2019 трудового договору від 05.09.2012, укладений між ПП «Укрмедіка» та ОСОБА_2 в порядку ст. 38 КЗпП на підставі заяви про звільнення від 13.12.2019.

Відповідно до частин 1 і 3 статі 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 36, 38 КЗпП, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_2 до приватного підприємства «Укрмедіка» про визнання припиненим трудового договору

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_2 і приватним підприємством «Укрмедіка» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України з 27 грудня 2019 року.

Стягнути з приватного підприємства «Укрмедіка» на користь ОСОБА_2 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: приватне підприємство «Укрмедіка», місцезнаходження: м. Тернопіль вул. Протасевича, 4/28, код ЄДРПОУ 36509159.

Повний текст рішення суду складено та підписано 30 листопада 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко